Справа № 344/4523/25 
Провадження № 22-ц/4808/1057/25 
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючої                        Пнівчук О.В.
       суддів:                        Бойчука І.В., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду 08 травня 2025 року, в складі судді Атаманюка Б.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
13 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що 22 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі – ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачем було укладено договір № 4492361, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 грн, строк кредиту 360 днів, з 22 березня 2024 року по 16 березня 2025 року з періодичністю платежів зі сплати процентів – кожні 15 днів.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) – «23752» у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.
Позикодавець виконав свої зобов`язання, а саме 22 березня 2024 року передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , який він особисто вказав під час укладення договору, що підтверджується електронною платіжною інструкцією платіжного провайдера Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» (далі – ТОВ «Пейтек Україна».
25 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», найменування якого змінено в подальшому в наслідок реорганізації на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», укладено договір факторингу № 25/10/2024, за умовами якого останній набув право грошової вимоги у тому числі за вищезазначеним кредитним договором.
Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував внаслідок чого в нього утворилась заборгованість, яка склала 47 805 грн, в тому числі 5000 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 27 180 грн – заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором 15 625 грн - заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 125 календарних днів.
Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором в загальному розмірі 47 805 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422, 40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором №4492361 в розмірі 34 680 грн, судовий збір у розмірі 1 757, 21 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Скаржник не погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог відносно суми заборгованості за процентами нарахованими позивачем за період з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року за 125 календарних днів загальною сумою 15 625,00 грн, право нарахування яких скаржник має на підставі ст.ст. 512, 514, 1054, 1077, 1078 ЦК України.
Зазначає, що суд першої інстанції встановивши факт укладання договору факторингу між первісним кредитором та скаржником, а також факт набуття скаржником права грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому, не врахував норми чинного законодавства.
Скаржник зазначив, що станом на 25.10.2024 року на підставі договору факторингу до скаржника перейшло право наявної грошової вимоги до відповідача за договором № 4492361 від 22.03.2024 року у період з 22.03.2024 року по 25.10.2024 року загальна сума заборгованості 34680, 00 грн, яка складається з тіла кредиту – 5000,00 грн, заборгованість за процентами – 27180,00 грн, штрафні санкції 2500 грн.
Строк дії договору про надання коштів на умовах споживчого ОСОБА_1 , визначений п. 1.3. – строк кредиту 360 днів – з 22.03.2024 року по 16.03.2025 року включно. Відступлення право грошової вимоги щодо відповідача на підставі договору факторингу відбулось 25.10.2024 року. 
На момент укладання договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року строк дії договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4492361 від 22.03.2024 року не сплив, тому ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 125 календарних днів в період дії договору з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року. Нарахування здійснені, відповідно до умов договору № 4492361 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.03.2024 року, за стандартною процентною ставкою 5/2/2025%, в розмірі 15625,00 грн.
Також скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрат по сплаті судового збору у сумі 1757,21 грн та у частковому задоволенні витрат на правову допомогу в розмірі 4000, оскільки суд першої інстанції не врахував надані представником позивача докази понесених судових витрат на правничу допомогу.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 47 805 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник не погоджується з рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2025 рокув частині відмови у задоволенні вимог відносно суми заборгованості за процентами нарахованими позивачем за період з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року за 125 календарних днів загальною сумою 15 625,00 грн та в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, судового збору. В іншій частині рішення Івано-Франківського міського суду 08 травня 2025 року, не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами нарахованими за період з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року за 125 календарних днів загальною сумою 15625,00 грн та в частині розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Відмовляючи у стягненні заборгованості за процентами нарахованими позивачем за період з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року за 125 календарних днів загальною сумою 15 625 грн, суд першої інстанції виходив з того, що згідно реєстру боржників за договором факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №4492361 на суму 34 680 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту - 5000 грн, заборгованості за процентами - 27180 грн, штрафні санкції 2500 грн.
Тобто, у позивача виникло лише право вимагати виконання зобов?язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення договору факторингу, без можливості нарахування додаткових процентів, право на нарахування яких мав первісний кредитор.
Суд першої інстанції вважав, що у позивача не було жодних підстав нараховувати проценти за договором № 4492361 після набуття права вимоги до відповідача з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року в розмірі 15 625,00 грн. Тому, у стягненні додаткових процентів в розмірі 15 625,00 грн відмовлено.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.03.2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4492361 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов?язується надати клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 5000 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 22.03.2024 року по 16.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. В пунктах 1.4.1, 1.4.2. договору стандартна процента ставка 2,50%, знижена процентна ставка 1,13%.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов?язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек Україна»
Кредитний договір з Клієнтом (споживачем) укладено в електронній формі за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується через вебсайт або мобільний за стосунок «Credit7»
Відповідач, оформлюючи кредитний договір здійснив всі необхідні дії, викладені в розділі 2. «Процедура укладання електронного кредитного договору» цієї позовної заяви, що визначені розділом 6. «Особливості укладення кредитних договорів зі споживачами в електронній формі через ІТС товариства» Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», та уклав кредитний договір. Відповідно до реквізитів договору № 4492361 від 22.03.2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «23752». Оскільки ТОВ «Лінеура Україна» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. «Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору № 210222-1 про організацію переказу коштів від 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна». ТОВ «Пейтек Україна» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №B0000338 від 27.08.2021) та отримало Ліцензію Національного банка України.
За інформацією в листі ТОВ «Пейтек Україна», відповідно до зазначеного договору № 4492361 від 22.03.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн на платіжну карту НОМЕР_1 .
Умовами договору, передбачено, що відповідно до п. 5.1.3. ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. ТОВ «Лінеура Україна» є фінансовою установою, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №1177 від 19.03.2019 року, видане Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, має ліцензію на діяльність фінансової компанії з надання коштів та банківських металів у кредит, яка була видана Національним банком України від 21.03.2024 року. На підставі зазначеного ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» має право укладати договори факторингу.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов?язань перед первісним кредитором, 25.10.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Станом на 25.10.2024 року загальна сума заборгованості за договором №4492361 від 22.03.2024 року у період з 22.03.2024 року по 25.10.2024 року включно становить 34680 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту - 5000 грн, заборгованості за процентами - 27180 грн, штрафні санкції 2500 грн.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року (125 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 15 625,00 грн: 5000 грн * 2,5% = 125 грн *125 календарних дні = 15 625,00грн.
Звертаючись до суду позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 64492361 про надання споживчого кредиту від 22.03.2024 у розмірі 47 805 грн, з яких: 5000 грн – тіло кредиту, 27 180 грн – нараховані проценти, 15 625 грн – проценти нараховані за 125 календарних днів за період з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за 125 календарних днів у сумі 15 625,00 грн нарахованих у період з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 стаття 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Аналізуючи зміст кредитного договору від 22 березня 2024 року № 4492361 та його складових, виконання відповідачем кредитних зобов`язань колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що 15 625 грн заборгованості по процентам за користування кредитом станом на день відступлення первісним кредитором на користь позивача права вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору, було нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного первісним кредитором та позичальником за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором, а ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак в порушення умов цього кредитного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а тому права кредитора порушені та підлягають захисту.
Відповідно до пункту 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
За пунктом 3.2 Договору, до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана у графіку платежів. У випадку коли день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Строк кредитування передбачено сторонами 360 днів (пункт 1.3 Договору).
Договір вважається укладеним з момент його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора ( пункт 9.7.1 Договору). Відповідно до договору ОСОБА_1 22 березня 2024 року підписав договір про надання споживчого кредиту та додаткову угоду до договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором 22 березня 2024 року о 13:20:16.
Встановлено, що проценти нараховані первісним кредитором в межах строку кредиту саме на дату передачі прав вимоги, а позивачем заборгованість за процентами нарахована вже після передачі прав вимоги до позичальника, проте в межах строку дії договору з 26 жовтня 2024 року по 27 лютого 2025 року, що відповідає наведеним нормам матеріального права. Апеляційний суд не погоджується з висновком суду про те, що нараховані проценти у розмірі 15 625,00 грн не передбачені умовами договору та нараховані позивачем безпідставно. За такого такі вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що нарахована заборгованість по процентам за користування кредитними коштами у розмірі 15 625,00 грн нарахована в межах строку кредиту, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом з 26 жовтня 2024 року по 27 лютого 2025 року у розмірі, який заявив позивач 15 625,00 грн.
Ураховуючи викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з 26 жовтня 2024 року по 27 лютого 2025 року у розмірі 15 625,00 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині.
Апеляційна скарга містить вимогу про скасування рішення суду першої інстанції в повному обсязі, проте не містить доводів незгоди скаржника в частині задоволених вимог судом першої інстанції, тому в цій частині оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про стягнення заборгованості пор процентам у розмірі 15 625,00 грн за користування кредитними коштами за період з 26 жовтня 2024 року по 27 лютого 2025 року.
Щодо стягнення судових витрат.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У зв`язку зі скасуванням судового рішення в частині відмови у задоволенні вимог підлягають перерозподілу судові витрати.
Позивач просив стягнути з відповідача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції в сумі 10 000 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»; заявку на виконання доручення до Договору з зазначенням виду робіт та їх вартості на загальну суму 10 000 грн; рахунок на оплату на суму 10000,00 грн.; акт прийому-передачі виконаних робіт на суму 10000,00 грн., ордер на надання правничої допомоги.
Відповідач не скористався своїм правом та не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з невідповідністю їх розміру критеріям співмірності.
Таким чином у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі слід змінити розподіл судових витрат та з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн сплачений позивачем при подачі позову та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.
За результатами перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції позовну заяву було задоволено на 100 %, а апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було задоволено на 32,68 %.
Звертаючись з апеляційною скаргою позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 633,60 грн.
За такого, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, в розмірі 1187,46 грн (3633,60 грн х 32,68% = 1187,46 грн).
А всього з урахуванням сплаченого позивачем судового збору при подачі позову 2422,40 грн, з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню 3609,86 грн.
Крім того, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000грн.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗР № 21/3145 від 18 травня 2023 року адвокатом Городніщевою Є.О.; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1884095 від 30 квітня 2024 року; копію платіжної інструкції в національній валюті від 10 червня 2025 року № 7048 на суму 4 000 грн, копію договору від 10 грудня 2024 року № 10/12-2024 про надання правничої допомоги, опію акту №119 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору№10/12-2024 від 10.12.2024 року.
За змістом наданих документів вбачається, що правнича допомога надана на загальну суму 4 000 грн, за збір та аналіз доказів і документів для подання до Івано-Франківського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2025 року у справі № 344/4523/25, 2 години - 1 000 грн, складення апеляційної скарги, 5 годин - 2 500 грн, направлення відповідачу та подання до Івано-Франківського апеляційного суду апеляційної скарги, 1 год - 500 грн
За такого, пропорційно до задоволення вимог апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 1307,20 грн (4000 грн х 32,68% = 1307,20 грн), а загалом по цих витратах сума, що підлягає стягненню складає 11307,20 грн (10000 грн + 1307,20 грн).
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ 44559822, юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, будинок 15, офіс 118/2), 15 625 ( п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять) грн проценти за користування кредитними коштами за період з 26.10.2024 року по 27.02.2025 року за кредитним договором від 22 березня 2024 року № 4492361,
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ 44559822, юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, будинок 15, офіс 118/2), 3609,86 грн судового збору та 11307,20 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
Є.Є. Мальцева