УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/3541/23 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л. 
Категорія 39    Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б. 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,
за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/3541/23 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 3 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л.,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року Акціонерне товариство “Універсал Банк” звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 28 липня 2019 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 укладений договір, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі до 6000 грн.
ОСОБА_1 підписав заяву, відповідно до якої погодився, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку , Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
Разом з тим, ОСОБА_1 свої зобов`язання за фактичне використання кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 14 червня 2023 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 15477 грн. 48 коп., яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 15477 грн. 48 коп.
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 9 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь АТ “ Універсал Банк” заборгованість за кредитним договором у розмірі 6000 грн.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Зокрема, зазначає, що 28 липня 2019 року відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надаються АК “Універсал Банк” за договором про надання банківських послуг “Monobank”.
Підписуючи анкету-заяву, боржник приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ “ Універсал Банк”, Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.
На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Разом зі встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга — переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним раніше використаний кредитний ліміт. Згідно з електронними заявами позичальника, виписки по рахунку, розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 не лише користувався кредитними коштами на карті, але й переводив витрати у розстрочку та користувався послугою “ купівля частинами”.
При вирішенні спору суд першої інстанції не врахував те, що відповідно до п.п. 4.23 розділу Умов у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшувати кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за договором а направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами.
Суд не звернув увагу на ту обставину, що належним чином повідомлений позивач не спростував розмір заборгованості та не висловив жодних обґрунтованих заперечень проти позову.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 липня 2019 року відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якій просив відкрити поточний рахунок на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. 
В заяві також зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
       На підтвердження факту укладення договору, окрім вказаної анкети-заяви, позивач надав суду витяг з Умов і правил обслуговування в АТ “ Універсал Банк” при наданні банківських послуг .
Окрім того, до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту.
Звертаючись до суду з даним позовом, банк посилався на ту обставину, що відповідач належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 14 червня 2023 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 15477 грн. 48 коп., яка складається із простроченої заборгованості зі сплати тіла кредиту.
При вирішенні даного спору суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів погодження сторонами умов кредитного договору щодо збільшення розміру кредитного ліміту, що є підставою для часткового задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
В постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Наявний в матеріалах справи витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при надання банківських послуг передбачає можливість збільшення кредитного ліміту. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови були надані відповідачеві для ознайомлення та були погоджені ним при підписанні анкети-заяви.
У самій заяві відсутня інформація про можливість збільшення кредитного ліміту.
Також Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові від 3 липня 2019 року дійшла висновку про те, що в даному випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин положення частини 1 ст.364 ЦК України, оскільки Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком з часу виникнення спірних правовідносин й до звернення позивача до суду з даним позовом, що не виключає можливості долучення кредитором до позовної заяви витягу з Умов у будь-яких редакціях, найбільш сприятливих для задоволення позову.
Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про можливість збільшення кредитного ліміту, долучені до матеріалів справи Умови і правила не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору.
За відсутності погоджених між сторонами умов про можливість збільшення кредитного ліміту, неможливо стверджувати про те, що нарахування позивачем заборгованості здійснено згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору.
Надані позивачем Умови, враховуючи їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником. Лише факт безпосереднього підписання позичальником Умов та правил може свідчити про прийняття ним запропонованих йому умов кредитування. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди та обумовили у письмовому вигляді усі істотні умови договору, в тому числі й умови щодо збільшення кредитного ліміту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, у вищезазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки зазначені Умови та правила становлять значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для їх розуміння.
Таким чином, при укладенні договору з відповідачем банк не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України “ Про захист прав споживачів” щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та надав би можливість покласти на слабшу сторону- споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Що стосується наявного в матеріалах справи паспорта кредиту, слід зазначити наступне.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 зроблено висновок про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, так і договорів ( дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується у його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

       Керуючись ст. ст. 259, 268,367,374, 375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 3 січня 2024 року ,- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді :