Справа № 448/445/25                                Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С. І. 
Провадження № 33/811/735/25                 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,   ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) гривень 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою, 07.03.2025 близько 09 години 00 хвилин у АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2014 р.н. та ОСОБА_3 , 2015 р.н. повторно протягом року, а саме: залишила своїх малолітніх дітей на сторонніх осіб не надавши їм їжі, належних умов перебування, вживала алкогольні напої, в будинку, де проживають діти брудно, холодно, присутній сторонній запах, мінімальний запас продуктів, речі розкидані.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що належно виконує свої обов`язки по вихованню дітей.
Протокол складено відносно неї безпідставно, такий не відображає всі обставини справи та не відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 КУпАП, до протоколу не долучено відеозапису, а долучені матеріали є неналежними доказами, оскільки не доводять її вини.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, натомість направила клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із госпіталізацією її дочки ОСОБА_3 до лікарні.
Апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи з таких підстав.
Так судове засідання призначалось на 14:30 год. 05.06.2025, однак ОСОБА_1 не прибула у судове засідання, подала клопотання про відкладення розгляду справи зазначивши, що хворіє.
Клопотання було задоволено, судове засідання відкладено на 12:50 год. 10 червня 2025 року.
Проте, ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 12:50 год. 10.06.2025 не прибула, подала повторне клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши про госпіталізацію дитини. Однак будь-яких підтверджень про перебування дитини на лікуванні в медичному закладі станом на 10.06.2025, та свою хворобу станом на 05.06.2025 ОСОБА_1 не подала.
Відтак, з урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення та не доведеністю належними доказами причини неявки в судове засідання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність ОСОБА_1 .
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення в її точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.
Так, ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ч. 2 статті 184 КУпАП ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і вірно врахував обставини, зазначені у наданих доказах.
При цьому в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали апеляційному суду підстави ставити під сумнів правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно того, що в постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи, є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.
Крім того наявні в матеріалах справи пояснення самої ОСОБА_1 , акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї, рапорт інспектора СЮП ВВГ Яворіського РВП ГУ НП у Львівській області Зінька О. від 07.03.2025, які слугували підтвердженням обставин, які мали значення для правильної кваліфікації вчиненого адміністративного правопорушення та вирішення справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, під час апеляційного перегляду не встановлено.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення в межах, встановлених цим Кодексом. Саме таке стягнення, на думку апеляційного суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 .
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що суддею першої інстанції допущено описку у зазначені прізвищ малолітніх дітей відносно яких ОСОБА_1 не виконує своїх обов`язків щодо виховання, а саме: замість « ОСОБА_2 , 2014 р.н.» зазначено « ОСОБА_2 , 2014р.н.» та замість « ОСОБА_3 , 2015 р.н.» зазначено « ОСОБА_3 , 2015 р.н.».
Відтак, допущена у постанові судді описка підлягає виправленню судом, який виніс постанову, і не може бути підставою для скасування судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, залишити без змін, її апеляційну скаргу - без задоволення.
Рекомендувати судді Мостиського районного суду Львівської області виправити допущену у постанові описку щодо зазначення прізвищ малолітніх дітей відносно яких ОСОБА_1 не виконує своїх обов`язків щодо виховання.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                                   Урдюк Т.М.