УХВАЛА
07 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 646/2710/23
провадження № 51 - 1332 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, 
на ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_5 ,
установив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 липня 2025 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та надано строк 10 днів для усунення зазначених недоліків.
На виконання ухвали прокурор направив нову касаційну скаргу, проте зазначених недоліків не усунув.
Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково треба навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто конкретно вказати у чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що 
є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
В обґрунтування своїх доводів прокурор у скарзі вказує, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги ст. 419 КПК, зокрема не перевірив доводів апеляційної скарги сторони захисту про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Тобто, фактично прокурор подав касаційну скаргу в інтересах сторони захисту.
За правилами ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.
До касаційної скарги не долучено будь-якого підтвердження виконання прокурором цього обов`язку, зокрема, направлення і отримання засудженою особою повідомлення про намір прокурора здійснювати її представництво 
і роз`яснення її права оскаржити наявність підстав для такого представництва.
Прокурор у касаційній скарзі зазначає про порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції, проте знову не обґрунтовує у чому саме полягає істотність таких порушень і не вказує яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення, з урахуванням того, що вирок суду першої інстанції ним не оскаржувався, та, як він стверджує винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, доведено в суді належними та допустимими доказами. 
Таким чином прокурор не усунув недоліків касаційної скарги.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ураховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_5 повернути останньому разом із усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                            ОСОБА_3