ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1836/25 Справа № 173/900/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Челюбєєв Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Редька С.М. на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

             Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Відповідно до встановлених судом обставин, водій ОСОБА_1 25 березня 2025 року о 17:00 на автодорозі Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 357 кілометр, керував автомобілем ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_1 , з вираженими ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці ока не реагували на світло, тремтіння пальців рук. На вимогу пройти огляд в медичному закладі для встановлення наркотичного сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
       З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

       В апеляційній скарзі захисник Редько С.М. просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
       Зазначає, що ОСОБА_1 раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова набрала законної сили 20.03.2025 року, тобто в діях ОСОБА_1 фактично вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що допущені інспектором патрульної поліції порушення при складанні цього протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне зсування справи та прийняти законне рішення.
Акцентує увагу на тому, що суд не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, коли особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. 

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, питання про відкладення апеляційного розгляду не порушили. Зважаючи на викладене, а також приймаючи до уваги, що за правилами ч. 6 ст. 294 КУпАП їх участь в апеляційному розгляді не є обов`язковою, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.
       
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Так, апеляційний суд вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зафіксовано факт відмови водія  ОСОБА_2  від проведення відповідного огляду (а.с. 3);рапортом працівника поліції, з якого вбачається, що під час несення служби на автодорозі Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 357 кілометр, за порушення ПДР України було зупинено автомобіль «ВАЗ 2105», державний номер « НОМЕР_1 », в ході спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, на що останній відмовився (а.с. 4), розпискою ОСОБА_3  (а.с.5); письмовими поясненнями самого ОСОБА_1  (а.с. 6); відеозаписом, яким зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху. 
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд. 
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що захисник в апеляційній скарзі не оспорює ані факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ані факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто обставини, які є обов`язковими ознаками інкримінованого йому діяння та їх наявність утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Що стосується доводів захисника про фактичну наявність у діях ОСОБА_1 складу більш тяжкого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вірогідна наявність підстав для кваліфікації дій особи як більш тяжкого однотипного адміністративного правопорушення не свідчить про те, що в її діях відсутній склад менш тяжкого правопорушення, яке їй фактично інкриміноване, і не виключає притягнення до відповідальності за його вчинення у межах пред`явленого обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, коли особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала, також не заслуговують на увагу, оскільки відсутність наразі у ОСОБА_1 посвідчення водія не перешкоджає позбавленню його права керування транспортними засобами протягом строку визначеного судом, оскільки суд позбавив останнього не самого посвідчення водія (документу), а саме права керування транспортними засобами, що узгоджується із п. 23 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» та п. 7 «Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія» згідно яких у разі коли за отриманням посвідчення водія звертається особа, позбавлена в установленому порядку права на керування транспортними засобами, після оформлення посвідчення водія уповноважений працівник ТСЦ МВС викликає поліцейських для його вилучення. У такому разі оформлене посвідчення водія вважається виданим, але особа його не отримує.
З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, апеляційний суд вважає, що відсутність у особи посвідчення водія не є обставиною, яка унеможливлює застосування до неї адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вказана правова позиція ґрунтується на тому, що додаткове покарання полягає у забороні здійснення діяльності з керування транспортними засобами, незалежно від факту наявності у винного відповідного посвідчення. Закон не містить заборони щодо призначення такого покарання особам, які де-факто керували транспортом, не маючи права на це.
Крім того, встановлена поведінка ОСОБА_1 , який свідомо керував транспортним засобом без наявності посвідчення водія, свідчить про підвищену суспільну небезпеку таких дій, що унеможливлює досягнення мети покарання без застосування відповідного обмеження у вигляді заборони подальшого керування ним транспортними засобами.
Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як безпідставні і такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду – залишити без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Редька С.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , — залишити без задоволення.
Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 року щодо  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП, — залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду А.А. Мазниця