ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" травня 2025 р.                                   Справа №910/6308/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Шапрана  В.В. 

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.
представники сторін:
від позивача: Куниця В.Ю.
від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 (повний текст складено 06.01.2025)
у справі №910/6308/24 (суддя Мандриченко О.В.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеврон-Київ"
про стягнення 3 475 171,90 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - В/ч НОМЕР_1 ) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеврон-Київ" (далі - ТОВ "Шеврон-Київ") збитків у розмірі 3 475 171,90 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за державним контрактом (договором) на виготовлення та поставку товарів оборонного призначення від 15.03.2023 №135/ВЗЗ-2023.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/6308/24 у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції, у зв`язку з обранням В/ч НОМЕР_1 неефективного способу захисту порушеного права у даній справі, який не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та спричиненим цим діянням наслідкам, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, В/ч НОМЕР_1 звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/6308/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.
Так, скаржник зазначає, що оскільки відповідач не виконав умови договору, позивачем обрано ефективний спосіб захисту порушених прав на відшкодування збитків, що є вартістю неповернутої давальницької сировини за спірним контрактом.
На переконання скаржника, в діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка, яка полягає у невиконанні; безпосередньо завдані збитки, розмір яких підтверджений звітом про оцінку; причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина відповідача, яка виражена у невиконанні вимоги позивача про повернення давальницької тканини.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 апеляційну скаргу В/ч НОМЕР_1 у справі №910/6308/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою В/ч НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/6308/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.03.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6308/24.
30.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6308/24.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 розгляд апеляційної скарги В/ч НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/6308/24 відкладено до 02.04.2025.
У судових засіданнях 02.04.2025 та 23.04.2025 оголошувались перерви до 23.04.2025 та 21.05.2025 відповідно.
У судовому засіданні 21.05.2025 протокольними ухвалами відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та заяви про вступ у справу третьої особи, а також на стадії ухвалення судового рішення, оголошено перерву до 28.05.2025 для проголошення постанови.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи
02.04.2025, через систему "Електронний суд", відповідачем подані письмові пояснення на апеляційну скаргу позивача, в яких ТОВ "Шеврон-Київ" заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись зокрема на те, що більша частина тканини (в рулонах) повернута та прийнята позивачем. Водночас розкроєну тканину позивач приймати не захотів.
18.04.2025, через систему "Електронний суд", позивачем подані письмові пояснення по суті спору.
23.04.2025, через систему "Електронний суд", відповідачем подані письмові пояснення по суті спору.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 28.05.2025 з`явився представник позивача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
15.03.2023 між В/ч НОМЕР_1 (замовник) та ТОВ "Шеврон-Київ" (виконавець) укладено державний контракт (договір) на виготовлення та поставку товарів оборонного призначення №135/ВЗЗ-2023 (договір, контракт), відповідно до пункту 1 якого виконавець зобов`язується у 2023 році виготовити та поставити з матеріалу позивача речове майно (товар) з дотриманням вимог законодавства для здійснення останнім заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та виконання заходів правового режиму воєнного стану за кодом 98390000-3 "Інші послуги" Єдиного закупівельного словника ДК 021-2015, найменування, кількість та строки поставки та за цінами, які зазначені в специфікації, яка є додатком №1 до договору і його невід`ємною частиною, а замовник - забезпечити приймання та оплату послуг за виготовлений товар згідно з умовами цього договору.
Відповідно до специфікації відповідач був зобов`язаний виготовити та поставити товар оборонного призначення на загальну суму - 50 385 120,00 грн.
За умовами пунктів 3, 4 контракту товар постачається за розмірами згідно з додатком №2 до контракту, в асортименті та в кількості, зазначених у заявках замовника. Загальна кількість товару, що підлягає поставці, визначається специфікацією (додаток №1 до контракту). Загальна кількість товару, що підлягає поставці, може бути зменшена залежно від фінансування видатків замовника.
Пунктом 5 контракту передбачено, що замовник до умов цього контракту передає по видатковій накладній виконавцю давальницьку тканину для виготовлення з неї предметів речового майна, у якій зазначається: кількість переданої тканини; вартість (ціна за одиницю та сума); найменування; одиниця виміру, а виконавець, у свою чергу, надає замовнику довіреність на отриману тканину.
Загальна вартість контракту становить 114 898 500,00 грн, Єдиний податок         2 297 970,00 грн (пункт 18 контракту).
Пунктом 37 контракту передбачено, що датою поставки виготовленого товару вважається дата отримання його позивачем і підписання уповноваженими представниками сторін накладної та акту приймання-передачі.
Згідно з пунктом 63 контракту замовник має право, зокрема: достроково розірвати контракт, у разі невиконання зобов`язань виконавцем, повідомивши про це його у триденний строк після прийняття замовником рішення про розірвання контракту: (замовник має право розірвати контракт з односторонньому порядку у разі систематичного (більше 3-х разів) порушення виконавцем умов контракту щодо асортименту, кількості, якості, строків поставки товару. Контракт припиняє свою дію після того, як замовник сповістить виконавця про своє рішення та проведе з ним розрахунки за фактично поставлений товар); у разі дострокового розірвання контракту в односторонньому порядку вимагати повернення давальницької тканини або грошової компенсації її вартості за ціною на момент повернення.
Відповідно до пункту 64 контракту виконавець зобов`язаний, зокрема, у разі настання обставин, передбачених пунктом 66 контракту, повернути замовнику у порядку, визначеному пунктом 66 контракту, давальницьку тканину або здійснити грошову компенсацію її вартості за ціною на момент повернення.
За змістом пункту 66 контракту, у разі відмови виконавця від виконання основного зобов`язання за контрактом щодо виготовлення і поставки товару речового майна, настання форс-мажорних обставин, закінчення терміну дії контракту чи його дострокового розірвання, відповідно до умов абзацу 2 пункту 63 контракту, виконавець зобов`язується повернути давальницьку тканину замовника повністю, або її невикористану частину, протягом 15 днів з моменту настання зазначених обставин. Виконавець повертає давальницьку тканину замовнику у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі її замовником виконавцю. У разі неможливості повернення виконавцем давальницької тканини замовника з обставин, що не залежать від волі виконавця, останній зобов`язаний компенсувати замовнику ринкову вартість цієї тканини. Ринкова вартість давальницької тканини визначається шляхом її оцінки відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
Пунктом 67 контракту визначено, що невикористана давальницька тканина - це отриманий виконавцем матеріал замовника, з якого відповідно до умов контракту, не було виготовлено і не поставлено замовнику речове майно.
Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 15.10.2023, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами передбачених контрактом зобов`язань (пункт 79 контракту).
На виконання контракту замовником передано відповідачу давальницьку тканину для виготовлення з неї предметів речового майна, що підтверджується накладною (вимогою) від 30.03.2023 №23-1093 та актом приймання-передачі записів від 11.04.2023 №1228.
13.06.2023 від ТОВ "Шеврон-Київ" надійшла відповідь №13-06-2 на лист, відповідно до якої директором підприємства запропоновано укласти додаткову угоди щодо зменшення кількості предметів речового майна. Також, представник відповідача зазначив, що виробничий процес не розпочато, у зв`язку з великим навантаженням на обладнання виробника.
23.06.2023 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до контракту від 15.03.2023 №135/ВЗЗ-2023, відповідно до якої сторони дійшли взаємної згоди про внесення змін до пункту 18 контракту, а саме: "Ціна контракту становить                 18 924 395,00 грн, Єдиний податок - 378 487,90 грн"; до додатків №1 "Специфікація" та №2 "Розмірна шкала для виробництва та постачання". Всі інші умови контракту від 15.03.2023 №135/ВЗЗ-2023 залишаються незмінними.
З урахуванням додаткової угоди №1 та специфікації, відповідач зобов`язується виготовити наступний товар: куртка вітровологозахисна зимова (тип 10, клас 22), 4325 шт., ціна за одиницю з урахуванням ЄП - 1 895,00 грн, загальна сума -               8 195 875,00 грн; штани вітровологозахисні зимові (тип 6, клас 24), 7249 шт., ціна за одиницю з урахуванням ЄП - 1 480,00 грн, загальна сума - 10 728 520,00 грн.
11.10.2023 В/ч НОМЕР_1 надіслала відповідачу повідомлення №78/6-3913 про розірвання контракту в односторонньому порядку з 14.10.2023 та вимагала від виконавця повернути давальницьку тканину до 29.10.2023.
Відповідач свої зобов`язання за контрактом не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача збитків у розмірі       3 475 171,90 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга В/ч НОМЕР_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню виходячи з наступних підстав.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на виконання контракту, замовником передано відповідачу давальницьку тканину для виготовлення з неї предметів речового майна, що підтверджується накладною (вимогою) від 30.03.2023 №23-1093 та актом приймання-передачі записів від 11.04.2023 №1228.
13.04.2023 засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" позивачем скеровано на адресу місцезнаходження ТОВ "Шеврон-Київ" заявки про поставку товару від 12.04.2023 №78/8/2-1331 та №78/8/2-1331.
Також, у заявках від 12.04.2023 №78/8/2-1331 та №78/8/2-1331 визначено кількість товару та строки його поставки.
19.05.2023 позивач звернувся до відповідача з листом про виконання останнім зобов`язань щодо виготовлення та поставку товарів оборонного призначення.
13.06.2023 від ТОВ "Шеврон-Київ" надійшла відповідь №13-06-2 на лист, відповідно до якої директором підприємства запропоновано укласти додаткову угоду щодо зменшення кількості предметів речового майна. Також, представник відповідача зазначив, що виробничий процес не розпочато, у зв`язку з великим навантаженням на обладнання виробника.
23.06.2023 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до контракту, відповідно до якої сторони дійшли взаємної згоди про внесення змін до пункту 18 контракту, а саме: "Ціна контракту становить 18 924 395,00 грн, Єдиний податок - 378 487,90 грн"; до додатків №1 "Специфікація" та №2 "Розмірна шкала для виробництва та постачання". Всі інші умови контракту залишаються незмінними.
27.06.2023 ТОВ "Шеврон-Київ" повернуло замовнику давальницьку сировину на загальну суму 34 773 807,24 грн, що підтверджується накладною №2, яка підписана уповноваженими представники сторін та скріпленою печатками учасників договірних правовідносин.
03.08.2023 відповідач звернувся до позивача з листом №03/08-2, відповідно до якого директор підприємства зазначив, що станом на 01.08.2023 ТОВ "Шеврон-Київ" не поставлено речове майно за контрактом. Також, представник відповідача запропонував замовнику укласти додаткову угоду, з урахуванням змін податкового законодавства, а саме в частині суми Єдиного податку.
На виконання умов контракту відповідачем здійснено поставку товару.
Відповідно до пункту 63 контракту замовник має право, зокрема: достроково розірвати контракт у разі невиконання зобов`язань виконавцем, повідомивши про це його у триденний строк після прийняття замовником рішення про розірвання контракту: (замовник має право розірвати контракт з односторонньому порядку у разі систематичного (більше 3-х разів) порушення виконавцем умов контракту щодо асортименту, кількості, якості, строків поставки товару. Контракт припиняє свою дію після того, замовник сповістить виконавця про своє рішення та проведе з ним розрахунки за фактично поставлений товар); у разі дострокового розірвання контракту в односторонньому порядку вимагати повернення давальницької тканини або грошової компенсації її вартості за ціною на момент повернення.
В свою чергу, пунктом 64 контракту передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема, у разі настання обставин, передбачених пунктом 66 контракту, повернути замовнику у порядку, визначеному пунктом 66 контракту, давальницьку тканину або здійснити грошову компенсацію її вартості за ціною на момент повернення.
Пунктом 66 контракту встановлено, що у разі відмови виконавця від виконання основного зобов`язання за контрактом щодо виготовлення і поставки товару речового майна, настання форс-мажорних обставин, закінчення терміну дії контракту чи його дострокового розірвання, відповідно до умов абзацу 2 пункту 63 контракту, виконавець зобов`язується повернути давальницьку тканину замовника повністю, або її невикористану частину, протягом 15 днів з моменту настання зазначених обставин. Виконавець повертає давальницьку тканину замовнику у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі її замовником виконавцю. У разі неможливості повернення виконавцем давальницької тканини замовника з обставин, що не залежать від волі виконавця, останній зобов`язаний компенсувати замовнику ринкову вартість цієї тканини. Ринкова вартість давальницької тканини визначається шляхом її оцінки відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
У пункті 67 контракту визначено, що невикористана давальницька тканина - це отриманий виконавцем матеріал замовника, з якого, відповідно до умов контракту, не було виготовлено і не поставлено замовнику речове майно.
11.10.2023 В/ч НОМЕР_1 надіслала відповідачу повідомлення про розірвання контракту в односторонньому порядку з 14.10.2023 та вимагала від виконавця повернути давальницьку тканину до 29.10.2023.
Як вбачається з накладних на повернення замовнику давальницької сировини від 25.10.2023 №7 та від 02.04.2024 №2 відповідачем повернуто позивачу давальницької тканини загальною вартістю 3 273 899,04 грн.
При цьому, станом на подачу позову, відповідачем не виконане своє зобов`язання в частині повернення іншої частини давальницької тканини. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Позивачем надано до матеріалів справи звіт про оцінку від 08.04.2024, відповідно до якого ринкова вартість погонного метру тканини камуфльованого кольору (тип 6, клас 24) складає 231,79 грн, а тканини камуфльованого кольору (тип 10, клас 22) - 283,13 грн.
Як вбачається з відомості залишкової (балансової) вартості майна, що рахується за контрагентом ТОВ "Шеврон-Київ" по контракту від 10.05.2024, відповідачем, станом на 10.05.2024 не повернуто тканини камуфльованого кольору (тип 6, клас 24) 561,20 погонних метрів та тканини камуфльованого кольору (тип 10, клас 22) - 11 814,68 погонних метрів.
Загальна вартість неповернутої давальницької тканини, відповідно до ринкової оцінки погонного метру відповідної тканини, викладеної у звіті, складає                     3 475 171,90 грн (231,79 грн/пог.м. х 561,20 пог.м. = 130 081,55 грн;                   283,13 грн/пог.м. х 11 814,68 пог.м. = 3 345 090,35 грн).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за цих умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною 2 статті 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодженні її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
За приписами 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Частиною 1 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
За змістом частини 2 статті 22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з частиною 3 статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Аналогічні положення викладено в статтях 224 та 225 ГК України.
Частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:
- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;
- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;
- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з листом про повернення йому залишку давальницької тканини. Доказів повернення залишку давальницької тканини або доказів відшкодування її вартості матеріали справи не містять, а відповідачем до суду не надано.
Згідно з частиною 5 статті 226 ГК України, у разі невиконання зобов`язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є невиконання зобов`язаною стороною свого зобов`язання про передачу управненій стороні індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками). У випадку настання такої умови управнена сторона має право діяти альтернативно: або вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони, або вимагати відшкодування останньою збитків (такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27.04.2020 у справі №925/204/19).
Оскільки відповідач не повернув залишки давальницької тканини, позивачем обрано ефективний спосіб захисту порушених прав на відшкодування збитків, що є вартістю неповернутої давальницької сировини за контрактом.
Виходячи з встановлених обставин та матеріалів справи, судовою колегією встановлено, що в діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка, яка полягає у неповерненні позивачу залишків давальницької тканини на його вимогу; безпосередньо завдані збитки, розмір яких підтверджений звітом про оцінку; причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина відповідача, яка виражена у невиконанні вимоги позивача про повернення давальницької тканини.
Оцінивши обставини у справі в їх сукупності, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/6308/24 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до статті 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга В/ч НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/6308/24 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на ТОВ "Шеврон-Київ", відповідно до приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/6308/24 задовольнити.
2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/6308/24 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеврон-Київ" (02125, місто Київ, проспект Визволителів, будинок 1; ідентифікаційний код 44967390) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 3 475 171 (три мільйона чотириста сімдесят п`ять тисяч сто сімдесят одна) грн          90 коп збитків та 52 127 (п`ятдесят дві тисячі сто двадцять сім тисяч) грн 58 коп судового збору.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеврон-Київ" (02125, місто Київ, проспект Визволителів, будинок 1; ідентифікаційний код 44967390) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 78 191 (сімдесят вісім тисяч сто дев`яносто одна) грн 37 коп судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
5. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.
6. Матеріали справи №910/6308/24 повернути до Господарського суду         міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 12.06.2025.

Головуючий суддя                                                                      Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                          С.І. Буравльов

                                                                                          В.В. Шапран