Справа №592/19960/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шияновська Т. В.	
Номер провадження 33/816/603/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коваленка О.І., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коваленка О.І. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 був  притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. за те, що 24 листопада 2024 року о 09 год. 00 хв. в м. Суми по вул. Засумська, буд.2, керуючи транспортним засобом Fiat Ducato, н.з. НОМЕР_1 , під час руху був не уважний, не витримав безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на транспортний засіб Renault Megane, н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 2.3.б, 13.1 Правил дорожнього руху, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, зазначені в матеріалах.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Коваленко О.І. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною, внаслідок порушено норм матеріального та процесуального права.
Так, як вказує апелянт, суддею було встановлено, що за зазначеного у протоколі часу, транспортні засоби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на парковці поблизу центрального ринку, і його підзахисний погоджується з тим, що приблизно в той час він з цього місця виїжджав. При цьому, судом було враховано, що безпосередній очевидець події - випадковий перехожий, який перебував на стоянці громадського транспорту поблизу місця зіткнення, повідомив потерпілому ОСОБА_2 номер автомобіля НОМЕР_3 , який вчинив наїзд на автомобіль останнього, про що потерпілий послідовно повідомляв під час дзвінка на лінію «102» працівникам поліції. Однак, матеріали справи не містять будь - яких даних про те, що такий випадковий прохожий дійсно існував, а якщо і існував, чи дійсно він бачив момент зіткнення та чи можливо то було його припущення. 
Походження даної інформації виникає сумніви, тому що працівники поліції відразу після складання схеми ДТП направилися до ОСОБА_1 , тобто їм було відомо про його місце проживання та особу, яка керувала транспортним засобом, в той час як транспортний засіб належить іншій особі - ОСОБА_3 , який є громадянином Грузії та після вторгнення рф, повернувся до Батьківщини. Прив`язки ОСОБА_1 до автомобіля Fiat д.н. НОМЕР_1 в жодних реєстрах відсутні, тому і виникає питання, яким чином працівники поліції в такий невеликий проміжок часу дізналися про ОСОБА_1 . Крім того, з відеозапису наданого працівниками поліції вбачається, що під час складання схеми ДТП та відібрання пояснень у потерпілого, будь - яких оперативно - розшукових дій не здійснювалось.
Також, апелянт вказує, що на характер пошкоджень обох транспортних засобів, які були встановлені судом, сторона захисту акцентувала увагу суду, з посиланням на показання ОСОБА_4 , який пояснив, що під час огляду транспортного засобу Fiat д.н. НОМЕР_1 , проведеного працівниками поліції невдовзі після того як він виїхав з парковки Центрального ринку, останні не знайшли сліди пошкоджень, щоб були в прямому причинному зв`язку з пошкодженням ТЗ Renault Megane, н.з. НОМЕР_2 . Лише на наступний день, в темну пору, інший екіпаж патрульної поліції знайшов такі пошкодження та склав відповідний протокол. На вимогу суду, поліцією було надано 1 фото крила та колеса, без будь - якої прив`язки до ТЗ, при цьому, у протоколі не вказано, що здійснювалася фото фіксація. В той же час, на вимогу суду, стороною захисту було надано фото транспортного засобу Fiat д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , однак, суд помилково розцінив вказані докази, як підтвердження пошкодження цього ТЗ, оскільки фото не містило слідів пошкоджень, затертості чи підфарбування. Одночасно, проводячи співставлення фото наданого поліцією та фото наданого ними, по ржавчині та зовнішньому погляду колеса та крила, можливо лише припустити, що мова йде про одне й теж саме авто. Якщо навіть припустити, що надане поліцією фото має відношення до фіксації пошкоджень ТЗ Fiat д.н. НОМЕР_1 виникають протиріччя. Так, згідно технічних характеристик кліренс Renault Megane становить 12,5 см, пошкодження даного ТЗ, згідно фото, починаються з нижньої частини бампера (+ 5 см) та протягуються вверх сантиметрів на 10 вгору, тобто, пошкодження на ТЗ Fiat повинні бути на висоті від 17,5 до 27,5 см, але з наданого ними фото крила з колесом, з прикладанням рулетки-лінійки вбачається, що кліренс Fiat становить 45 см, висота колеса - 74 см, а ймовірна подряпина з фото працівників поліцїі на висоті 65-70 см. Тобто, є незрозумілим, яким чином авто з кліренсом 45 см та нібито зафіксованими подряпини на рівні 65-70 см, могло здійснити пошкодження іншого ТЗ на рівні 20-30 см.
Щодо наявного поблизу автомобіля Renault Megane осипу бруду, який збирається під кузовом та надколісними арками, пошкодження яких були встановлені на автомобілі Fiat, що було враховано судом при прийнятті рішення, то як вказує апелянт, ним було зауважено, що по-перше, частинки землі знаходяться навпроти багажника Renault Megane, а не біля місця удару, по-друге, не зрозуміло на якій підставі суд дійшов висновку, що це земля від арок авто, яка опала внаслідок удару, по-третє, на якій підставі суд дійшов висновку, що це земля з арок автомобіля Fiat. 
Що стосується висновку суду про неспроможність тверджень ОСОБА_1 , що з паркомісця він виїздив по діагоналі вправо, а тому пошкодження на його автомобілі мали бути з лівого боку, з посиланням на долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано, що кінець парковки щільно заставлений автомобілями, а тому ОСОБА_1 не міг рухатися в тому напрямку для здійснення розвороту для подальшого виїзду з парковки, а виявлені на т/з пошкодження прямо вказують на те, що він виїздив з паркомісця, рухаючись назад, по діагоналі вліво, внаслідок чого допустив зіткнення з Renault Megane, то у даному випадку, як вказує апелянт, суд оцінив обстановку на парковці з боді-камер поліцейських після того, як минула година після їх виклику, що є неприпустимим, оскільки дорожня обстановка на паркові змінюється кожну хвилину - одні авто заїжджають, інші виїжджають, а тому оцінювати, чи міг ОСОБА_1 виїхати ліворуч чи праворуч можливо лише на момент виїзду, а не через годину. При цьому, ні суд, ні сторона захисту, ні потерпілий не були присутні під час виїзду ОСОБА_1 з парковки, однак останній пояснив, що не міг рухатися назад по діагоналі ліворуч, оскільки в момент його виїзду з правої сторони був припаркований позашляховик, а зліва було вільне місце, тому виїжджав він назад рухаючись по діагоналі праворуч.
Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, апелянт вважає, що в матеріалах даної справи відсутні будь - які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, і у даному випадку, при розгляді даної справи, суд першої інстанції перейняв на себе функцію обвинувачення, а зазначені у постанові доводи ґрунтуються на припущеннях.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коваленка О.І. на підтримку апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даної справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що при прийнятті  оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вищезазначені вимоги було дотримано у повному обсязі і на спростування доводів апелянта про те, що у даній справі наявні докази для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зазначає наступне.
Так, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП був складений саме у зв`язку з порушенням останнім п.п. 2.3.б, 13.1 ПДР України, згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснював, що в той день він приїхав на парковку поблизу центрального ринку, вигрузив товар і поїхав додому. Через декілька хвилин до нього приїхали працівники поліції, показали фото пошкоджень автомобіля потерпілого, оглянули його автомобіль і, не виявивши відповідних пошкоджень, поїхали. Через кілька днів, попередньо зателефонувавши, приїхали інші поліцейські, які, в умовах недостатнього освітлення, ввечері, знову оглянувши його машину, вже виявили сліди зіткнення. При цьому, ОСОБА_1 наголошував, що його автомобіль старий, має купу потертостей, пошкоджень ЛФП, корозій та іржі. Паркінг поблизу центрального ринку завжди заставлений чисельною кількістю автомобілів, що зумовлює дотримання певної обережності. Він пам`ятає авто потерпілого, його розташування, як об`їздив його при виїзді з паркінгу, проте зіткнення з ним не допускав. Його автомобіль стояв навпроти автомобіля Renault Megane, передом до центрального ринку, з правого боку від нього стояв джип, з лівого було пусте паркомісце. Він здавав назад по діагоналі вправо, потім, вирівнявшись, поїхав вліво прямо, де розвернувся і поїхав на виїзд з паркінгу. Отже, якщо припускати, що саме його автомобіль зачепив Renault Megane, то пошкодження на його автомобілі мали бути з лівого боку, а не з правого, як йдеться в матеріалах ДТП. Ніякого сенсу залишати місце ДТП у нього не було, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована.

У свою чергу, потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні вказував на те, що він приїхав на своєму автомобілі на центральний ринок, залишив його на паркувальному майданчику, пішов по своїх справах, а коли повернувся через 5 хвилин, то побачив на своєму автомобілі пошкодження заднього бамперу з правого боку, глибокі подряпини лакофарбового покриття. В цей момент до нього з зупинки громадського транспорту підійшов незнайомий чоловік та продиктував номер автомобіля « НОМЕР_1 », який вчинив ДТП. Він був засмучений і розгублений, тому не зорієнтувався і не взяв номеру телефону свідка, який сів в свій автобус і поїхав. Після цього він викликав працівників поліції.

Проаналізувавши як пояснення особи, відносно якої було складено протокол ОСОБА_1 , так і пояснення потерпілого ОСОБА_2 , а також,  зібрані у даній справі докази, а саме, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №808454 від 25 листопада 2024 року, схему місця ДТП, на якій зафіксовано розташування т/з Renault Megane, н.з. НОМЕР_2 та виявлені на ньому пошкодження покриття бамперу з правого боку, а містить виявлені на автомобілі Fiat Ducato, н.з. НОМЕР_1 , пошкодження заднього правого крила, декоративної пластини, накладки на нижній частині бокових дверей та задньої частини кузова, в районі заднього правового колеса, форму виводу повідомлення про подію від 24 листопада 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 о 10 год. 03 хв. на телефонну лінію «102» повідомив, що на новій парковці сталося ДТП, авто з н.з. НОМЕР_3 вдарило його авто Рено Меган н.з. НОМЕР_2 та покинуло місце ДТП та фото виявлених пошкоджень на транспортних засобах Fiat Ducato, н.з. НОМЕР_1 Renault Megane, н.з. НОМЕР_2 , а також роздруківи зображень цих пошкоджень, які були надані потерпілим, суддя і дійшов висновку про наявність саме у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 124 КУпАП, з яким апеляційний суд погоджується в повному обсязі.
Всі вищезазначені докази зібрані у передбаченому законом порядку і ставити під сумнів їх належність та допустимість підстави відсутні.
Також, апеляційний суд наголошує, що обставини того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не дотримався безпечного інтервалу між автомобілями та допустив зіткнення з Renault Megane, н.з. НОМЕР_2 , були встановлені суддею, в тому числі, і з врахуванням інформації, яка була надана потерпілому ОСОБА_2 безпосереднім очевидцем події – випадковим перехожим, який на той час перебував на стоянці громадського транспорту поблизу місця зіткнення автомобілів.
Як зазначав сам потерпілий, вказаний чоловік повідомив йому номер транспортного засобу, який здійснив наїзд на його автомобіль, і вказуючи на те, що матеріали справи не містять будь - яких даних про те, що такий випадковий прохожий дійсно існував та чи дійсно він бачив момент зіткнення, апелянт не наводить обґрунтованих доводів, за яких інформацію, повідомлену вказаною особою можливо було б поставити під сумнів та не зазначає, чому потерпілий, телефонуючи на службу «102», повідомив саме номер автомобіля ОСОБА_1 - НОМЕР_3 , при тому, що на парковці у зазначеному місці перебувала велика кількість інших автомобілів.
Що стосується доводів апелянта про те, що транспортний засіб Fiat д.н. НОМЕР_1 належить іншій особі - ОСОБА_3 , і не зрозуміло, яким чином працівники поліції знайшли ОСОБА_1 , за відсутності у реєстрах даних про те, що він має якесь відношення до цього автомобіля, то апеляційний суд зауважує, що обставини того, яким чином працівники поліції дізнались про останнього, та чи здійснювались при цьому оперативно – розшукові заходи, жодним чином не впливають на законність складання відносно останнього адміністративного матеріалу.
Крім того, на спростування доводів захисника, апеляційний суд наголошує, що при прийнятті оскаржуваного рішення суддею суду першої інстанції було враховано докази, якими підтверджено виявлені у автомобілів пошкодження - у т/з Renault Megane н.з. НОМЕР_2 покриття бамперу з правого боку, у т/з Fiat Ducato н.з. НОМЕР_1 - заднього правого крила, декоративної пластини, накладки на нижній частині бокових дверей та задньої частини кузова, в районі заднього правового колеса, а висновок про те, що ці пошкодження прямо вказують на те, що ОСОБА_1 виїздив з паркомісця, рухаючись назад по діагоналі вліво та допустив зіткнення з автомобілем Renault Megane, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим.
Що стосується доводів апелянта про те, що суддею безпідставно було визнано неспроможними показання ОСОБА_1 про те, що з парковки він виїжджав по діагоналі вправо, а тому пошкодження на його автомобілі мали бути з лівого боку, які фактично відсутні, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що окрім пояснень останнього, жодними зібраними та наявними у справі доказами, дані обставини не підтверджені, як і не підтверджено те, що наявний поблизу автомобіля Renault Megane, н.з. НОМЕР_2 осип бруду, який збирається під кузовом та надколісними арками, не з автомобіля Fiat Ducato, н.з. НОМЕР_1 , враховуючи його пошкодження.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ст. 124 КУпАП, захисником не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин не встановлено.
Вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, жодним чином не спростовано.

За таких обставин, всупереч доводів апелянтів, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Коваленка О.І. на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.