ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року	Львів	Справа № 140/10177/24 пров. № А/857/4666/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року  (головуючий суддя Каленюк Ж.В., м. Луцьк) у справі № 140/10177/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1   про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) за період проходження військової служби з 16 лютого 2024 року по 22 серпня 2024 року; зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі відповідно до Постанови №168 за період проходження військової служби з 16 лютого 2024 року по 22 серпня 2024 року.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розрахунку 30000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у здійсненні бойових (спеціальних) завдань згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, та відповідно до бойових наказів (розпоряджень). Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розрахунку 30000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у здійсненні бойових (спеціальних) завдань згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, та відповідно до бойових наказів (розпоряджень) за період з 01 березня 2024 року по 22 серпня 2024 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено всіх обставин, що мають значення для справи.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в оперативному підпорядкуванні оперативно-тактичного угруповання “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ”. Зазначає, що враховуючи ієрархічну підпорядкованість, ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в оперативному підпорядкуванні оперативно-тактичного угруповання “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ”, виконує завдання визначені Законом №3099-III, а правові підстави для нарахування та виплати особовому складу ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану в розмірі 30000,00 грн (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) відсутні.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  розглядає справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 16 лютого 2024 року №53, старшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 лютого 2024 року №227-РС на посаду інспектора взводу військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 , який прибув з АДРЕСА_1 (Військової частини НОМЕР_2 ), зараховано на всі види забезпечення з 16 лютого 2024 року та на котлове забезпечення з 17 лютого 2024 року при Військовій частині НОМЕР_3 (а.с.92).
Із змісту наказу від 05 квітня 2024 року №104 вбачається, що особовому складу ІНФОРМАЦІЯ_1 за періоди виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) належить виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн за лютий 2024 року в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань відповідно до списку особового складу, який безпосередньо виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у лютому 2024 року (а.с.94 зворот).
Відповідно до додатку №3 до наказу від 05 квітня 2024 року №104 ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання у період з 17 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року (а.с.95).
Виплату у квітні 2024 року додаткової винагороди за лютий 2024 року, передбаченої Постановою №168, у сумі 13448,28 грн підтверджено обліковою карткою особового рахунку (а.с.97).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1  (по стройовій частині) від 22 серпня 2024 року №247 старшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 серпня 2024 року №13-РС у запас згідно з підпунктом “б” (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, виключено зі списків особового складу зонального відділу та всіх видів забезпечення з 22 серпня 2024 року та з котлового забезпечення з 23 серпня 2024 року (а.с.93).
З наказу від 22 серпня 2024 року №247 слідує, що ОСОБА_1 при звільненні належить виплатити: компенсацію за невикористані дні основної відпустки за 2022 рік терміном 45 діб у сумі 38663,73 грн, за 2023 рік терміном 35 діб у сумі 30071,79 грн, за 2024 рік терміном 45 діб в сумі 38663,73 грн, компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2019 рік терміном 14 діб в сумі 12028,72 грн, за 2020 рік терміном 14 діб у сумі 12028,78 грн, за 2021 рік терміном 14 діб у сумі 120121,72 грн, за 2022 рік терміном 14 діб у сумі 12028,72 грн, за 2023 рік у сумі 12699,20 грн, за 2024 рік у сумі 12699,20 грн, грошову допомогу при звільненні у запас у сумі 64439,60 грн; щомісячну премію у розмірі 486% посадового окладу за період з 01 серпня 2024 року до дня виключення із списків в сумі 11243,85 грн; надбавку за особливості проходження служби в розмірі 68,3% посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 серпня 2024 року до дня виключення із списків в сумі 2860,52 грн. 
Довідкою про доходи від 19 вересня 2024 року №1529/8715 підтверджено виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, в т.ч. додаткової винагороди, що не носить постійного характеру, у березні 2024 року у сумі 12443,47 грн, у квітні 2024 року у сумі 39224,10 грн, у травні 2024 року у сумі 25775,82 грн, у червні 2024 року у сумі 25775,82 грн, у липні 2024 року у сумі 51551,64 грн, у серпні 2024 року у сумі 223732,33 грн (а.с.25).
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, апеляційний суд зазначає наступне.
Враховуючи вимоги частини 2  статті 19 Конституції України  та частини 2  статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1  статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII  (далі - Закон №2232-ХІІ).
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991  за  №2011-ХІІ  (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно  статті 9 Закону №2011-ХІІ  держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до пунктів 2, 3  постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Колегія суддів зазначає, що спір у цій справі виник з приводу невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за період з 16 лютого 2024 року по 22 серпня 2024 року в розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим  наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до пункту 21 частини 1  статті 106 Конституції України,  Закону України «Про правовий режим воєнного стану»  згідно з Указом Президента України в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.
На виконання  Указів Президента України від 24 лютого 2022. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні»  та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Постанови №168 під час воєнного стану додаткова винагорода виплачується в таких розмірах:
30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Згідно з Переліком бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в розрахунку 30000 грн на місяць, затвердженим Міністром оборони України (лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 25 квітня 2024 року №220/13/2047/дск), передбачено такі види бойових (спеціальних) завдань, що виконуються у складі оперативно-стратегічного угруповання військ “Волинь”:
управління підпорядкованими угрупуваннями, військовими частинами, підрозділами, особовим складом чергової зміни основного командного пункту угрупування;
застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів;
захист військових частин та підрозділів від засобів ураження;
боротьба з диверсійно-розвідувальними групами та незаконними збройними формуваннями;
охорона, оборона розгорнутих пунктів управління та їх елементів;
виявлення, спостереження, супроводження та вогневе ураження повітряних цілей противника (у тому числі мобільними вогневими групами);
охорона (прикриття) державного кордону у визначеній операційній зоні;
проведення заходів з виконання бойових спеціальних завдань з розгортання хибних об`єктів, імітація життєдіяльності в них, а також проведення демонстративних та демонстраційних дій;
виконання заходів з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та воєнного характеру;
інтенсивна підготовка для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів).
Поза межами пунктів постійної (тимчасової) дислокації військових частин (підрозділів) у тому числі із всебічного забезпечення ведення операції, а саме:
комендантська служба, у тому числі на блокпостах;
безперебійне функціонування систем зв`язку, автоматизованого управління військами, електронної комунікаційної мережі, її масштабування, резервування та відновлення;
кібербезпека, кіберзахист інформаційно-комунікаційних систем та захисту інформації в інформаційно-комунікаційних системах.
У примітці до Переліку завдань вказано про його застосування з 27 лютого 2024 року.
Відповідно до пункту 4 Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: 
бойовий наказ (бойове розпорядження); 
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Судом першої встановлено, що витягами з бойових розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_1 №1529/БР47дск (а.с.54-79, 100 зворот-117) визначено виконувати бойові (спеціальні) завдання щодо організації комендантської служби, в тому числі на блокпостах, боротьби з диверсійно-розвідувальними групами та незаконними збройними формуваннями, здійснення контролю за пересуванням транспортних засобів та військовослужбовців Збройних Сил України, забезпечення заборони пересування транспортних засобів під час комендантської години призначеному особовому складу для несення служби на блокпостах, тимчасових блокпостах, охорони військових об`єктів, протидії терористичним актам і диверсіям на важливих державних і військових об`єктах, координації участі підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_1 в антитерористичних операціях, логістичного, тилового, технічного та медичного забезпечення підрозділів, пункту управління зонального відділу). 
Витягами з бойових розпоряджень вбачається, що ОСОБА_1 у період з 18 лютого 2024 року по 21 серпня 2024 року був залучений до виконання вказаних завдань.
Апеляційний суд звертає увагу, що апелянтом не заперечується той факт, що позивач у спірний період виконував завдання, передбачені Переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України.
З додатка №3 до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 05 квітня 2024 року №104 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, за період з 17 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року (а.с.95), яку виплачено у квітні 2024 року у розмірі 13448,28 грн, що підтверджено обліковою карткою особового рахунку (а.с.97).
Відомості про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 01 березня 2024 року по 22 серпня 2024 року у матеріалах справи відсутні.
Доказів вчинення позивачем дій, які є підставою для невключення його до наказу про виплату додаткової винагороди, відповідачем до суду не надано.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправне ненарахування та невиплату позивачу передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди із розрахунку 30000 грн на місяць пропорційно часу участі у здійсненні бойових (спеціальних) завдань за період з 01 березня 2024 року по 22 серпня 2024 року.
Доводи апеляційної скарги про неможливість поширення Переліку завдань на військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , який входить до сил та засобів оперативно-тактичного угруповання “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ”, та його невідповідність завданням і функціям, визначеним Законом №3099-III, колегія суддів не приймає до уваги та зазначає, що частиною другою статті 3, пунктом 15 статті 8 Закону №3099-III передбачено покладення на Службу правопорядку додатково завдань та функцій у разі введення в Україні чи в окремих її місцевостях режиму воєнного або надзвичайного стану, при цьому Міністр оборони України здійснює не лише загальне керівництво Службою правопорядку, визначає зони діяльності органів управління та підрозділів Служби правопорядку, а й відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 Міністерству оборони делеговано встановлення особливостей виплати додаткової винагороди військовослужбовцям з урахуванням покладених завдань.
Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до  ст. 139 КАС України  не здійснюється.
Керуючись ст.  308, ст.  311, ст.  316, ст.  321, ст.  325, ст.  328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року  у справі № 140/10177/24  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар