ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 липня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/2180/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/2180/25 (головуючий суддя першої інстанції Олійник В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 26.01.2025 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просила:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні неї щодо: прийняття, підготовки, розроблення, аналізу, погоджень і консультацій, розгляду, узгодження, підписання, затвердження, реєстрації, оформлення, опрацювання (доопрацювання) документів, подання документів для призначення, нарахування та негайну повну виплату одноразової грошової допомоги, пов`язану зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, сина - старшого солдата запасу ОСОБА_2 , у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та неналежного забезпечення соціального захисту (соціального забезпечення);
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №25/с від 13.12.2024 року про відмову їй  в призначенні одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином здійснити прийняття, підготовки, розроблення, аналізу, погоджень і консультацій, розгляду, узгодження, підписання, затвердження, реєстрації, оформлення, опрацювання (доопрацювання) документів, подання документів для призначення, нарахування та негайної повної виплати їй одноразової грошової допомоги, пов`язаної зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, сина - старшого солдата запасу ОСОБА_2 , у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», до Міністерства оборони України;
- зобов`язати Міністерство оборони України належним чином здійснити призначення, нарахування та негайну повну виплату їй одноразову грошову допомогу, пов`язану зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, сина - старшого солдата запасу ОСОБА_2 , у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;
- зобов`язати Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_4 подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом місячного строку з моменту набрання законної сили рішення суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є матір`ю ОСОБА_3 , якого з 02.02.2017 року визнано інвалідом 3-ої групи, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Згідно витягу з протоколу засідання ВЛК від 21.11.2022 року №1838, захворювання ОСОБА_4 , які стали причиною смерті  та причина смерті, пов`язані із захистом Батьківщини. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 отримано посвідчення для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 19.12.2023 року №23/в, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ №975 від 25.12.2023 року, оскільки на час смерті ОСОБА_5 не був військовослужбовцем. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 року в справі №160/6759/24 зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Протоколом №25/с від 13.12.2024 року позивачу знов відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що заявники звернулися із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 29.03.2023 року, а ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже заявники не мають права на призначення одноразової грошової допомоги. Додатково зазначено, що вказане не спростовано рішенням суду від 29.05.2024 року в справі №160/6759/24. Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом №25/с від 13.12.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №25/с від 13.12.2024 року про відмову в призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, пов`язаної зі смертю сина - старшого солдата запасу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги» в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги,   пов`язаної зі смертю сина - старшого солдата запасу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги» в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
У задоволенні решти позовних вимог  відмовлено. 

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Міністерство оборони України подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти  нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим. Апелянт зазначає, що комісія Міноборони дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги матері (позивачу), дружині та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 12.12.2017 року смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2017 року №87 старшого солдата ОСОБА_6 виключено зі списків частини 29.03.2017 року, отже, на час смерті ОСОБА_6 не був військовослужбовцем. Крім того, позивач звернулася із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 29.03.2023 року, а ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги. Відповідач вказує, що зазначені вище обставини не спростовано рішенням суду від 29 травня 2024 року у справі №160/6759/24. Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть, а особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 , подаючи документи на розгляд комісії не зазначила, та не навела обґрунтованих причин пропуску строку для подання документів для виплати їй одноразової грошової допомоги, що свідчить про пропущення строку подання документів для отримання одноразової грошової допомоги позивачем, і як наслідок про необґрунтованість позовних вимог.
Позивач та інший відповідач відзиви на апеляційну скаргу не подали.          
Справа розглянута відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . Позивач є матір`ю померлого військовослужбовця ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 16.07.1999 року. 
Згідно з наказом командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 (по стройовій частині) №87 від 29.03.2017 року старшого солдата ОСОБА_6 звільнено з військової служби у запас та зараховано до оперативного резерву першої черги й з 29.03.2017 року виключено зі списків особового складу військової частини польової пошти НОМЕР_2 та з усіх видів забезпечення.
Відповідно до виписки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №721577 від 06.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 встановлено третю групу інвалідності з 02.02.2017 року у зв`язку   із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини (а.с.24).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.12.2017 року                        ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис №66 від 12.12.2017 року) (а.с.34).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва №1838 від 21.11.2022 року, захворювання старшого солдата запасу ОСОБА_6 , 1981 року народження, які послужили причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.12.2017 року, виданий Виконавчим комітетом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, лікарським свідоцтвом про смерть від 11.12.2017 року №182, виданим КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер», військово-обліковою та медичною документацією - захворювання та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.25).
13 січня 2023 року ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_5 як особі, що має пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.
Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №23/в від 19.12.2023 року, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги матері, дружині та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 12.12.2017 року смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2017 року №87 старшого солдата ОСОБА_6 виключено зі списків частини 29.03.2017 року, отже, на час смерті він не був військовослужбовцем (а.с.28).
У витязі з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №23/в від 19.12.2023 року зазначено, що на день виникнення правовідносин (день смерті) у заявників не існувало права на отримання одноразової грошової допомоги.
Крім того, Комісією Міноборони України з посиланням на п.8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що заявники звернулися із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 29.03.2023 року, а ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому заявники не мають права на призначення одноразової грошової допомоги.
Позивач оскаржила  вказану  відмову  в судовому порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року по справі №160/6759/24 визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_4 , викладене у пункті 3 Витягу з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №23/в від 19.12.2023 року; Зобов`язано Міноборони України повторно розглянути заяву про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, пов`язаної зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 сина - старшого солдата запасу ОСОБА_4 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року по справі №160/6759/24 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 в адміністративній справі № 160/6759/24  залишено без змін.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року в справі №160/6759/24 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №25/с від 13.12.2024 року, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що заявник звернулася із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 29.03.2023 року, а ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже заявник не має права на призначення одноразової грошової допомоги. Відповідно до пункту 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (а.с.85).
Додатково зазначено, що вказане не спростовано рішенням суду від 29 травня 2024 року в справі №160/6759/24.
Не погодившись із вказаним  рішенням,  позивач оскаржила його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив,  що право на отримання одноразової грошової допомоги у порядку та на підставі Закону №2011-XII виникає у членів сім`ї загиблого за умови якщо загибель (смерть) військовослужбовця настала у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби. Суд зазначив, що оскільки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з військової служби його звільнено наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 29.03.2017 року №87, до спірних правовідносин застосовується абзац 2 підпункту «а» частини 1 статті 16-2 Закону №2011-XII. Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення  комісії Міноборони України, оформленого протоколом №25/с від 13.12.2024 року є протиправним, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Міноборони України здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, пов`язаної зі смертю сина - старшого солдата запасу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги» в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

            Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в  межах доводів  та  вимог апеляційної  скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та  процесуального  права, зазначає  про таке.
Предметом спору у даній справі є наявність права у позивача на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 (сина), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII; в редакції на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно із частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 1 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до частини 1 статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Розмір одноразової грошової допомоги визначений статтею 16-2 Закону №2011-XII.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів – військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Згідно із частиною 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Наведені вище норми дають підстави вважати, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі  по  тексту - Порядок №975, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Вказаний Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно абзацу 2 пункту 2  Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Згідно пункту 3 Порядку №975 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) днем  виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є   у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами батькам померлого військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.12.2017 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва №1838 від 21.11.2022 року наявний висновок, що захворювання та причина смерті старшого солдата запису - ОСОБА_6 пов`язане з захистом Батьківщини. 
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, вперше позивач звернулася із заявою про призначення одноразової грошової допомоги 29.03.2023 року.
Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №23/в від 19.12.2023 року, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги матері, дружині та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що на час смерті ОСОБА_6 останній вже не був військовослужбовцем та зазначено, що на день виникнення правовідносин (день смерті) у заявників не існувало права на отримання одноразової грошової допомоги.
Вказане  рішення Міноборони  було  предметом  розгляду  Дніпропетровського  окружного  адміністративного  суду  у  справі  №160/6759/24.
Як зазначалося вище, на виконання вказаного судового рішення від 29 травня 2024 року у справі №160/6759/24 рішенням комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом №25/с від 13.12.2024 року, позивачеві відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що заявник звернулася із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 29.03.2023 року, а ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже заявник не має права на призначення одноразової грошової допомоги. Відповідно до пункту 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Додатково в протоколі зазначено, що вказані обставини не спростовано рішенням суду від 29 травня 2024 року в справі №160/6759/24.
Апеляційний суд зазначає, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, що прямо передбачено нормами Закону №2011-ХІІ та приписами Порядку №975.

За позицією відповідача, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому саме з датою смерті відповідач пов`язує право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що висновок Центральної військово-лікарської комісії №1838 по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва про те, що захворювання та причина смерті старшого солдата запису ОСОБА_6 пов`язана із захистом Батьківщини було складено тільки 21.11.2022 року (а.с.25).
Так, відповідно до Витягу з протоколу Центральної ВЛК від 21.11.2022 року відмінено зокрема, й попередній висновок ВЛК про причини захворювання та смерті старшого солдата ОСОБА_6 ..
Як зазначалось вище, пунктом 1 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Тобто,  підставою  виплати  вказаної  грошової  допомоги  є  не  тільки  факт загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби,  а також  те -  якщо така смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Апеляційний суд  звертає  увагу,  що  за  відсутності  вказаного  висновку  на  дату  смерті старшого солдата ОСОБА_6 у позивача  була відсутня можливість звернення  до  Міноборони із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, а тому позивач  набула  такої  можливості лише з 21.11.2022  року, як вірно зазначив суд першої  інстанції.
Відповідно до п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно з пунктами 12-13 Порядку №975 призначення та виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів – військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Положенням статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Відповідно до ч.1 статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 2 статті 16 в редакції Закону №2522-VIII від 06.09.2018 року визначає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
Згідно частини 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відтак, до спірних правовідносин застосуванню підлягає абзац 2 підпункту «а» частини 1 статті 16-2 Закону №2011-XII, за яким членам сім`ї військовослужбовцям смерть яких настала протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби виплачується в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Доказів протилежного скаржником не наведено.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №25/с від 13.12.2024 року про відмову в призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги пов`язаної зі смертю сина - старшого солдата запасу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини є протиправним та необґрунтованим,  а  тому  позовні  вимоги  належать  задоволенню.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами  не оскаржується, а тому рішення суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини першої статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/2180/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/2180/25 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.    

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко