ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року                                                                              Справа № 918/1067/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Маціщук А.В.
                      суддя Філіпова Т.Л.
                      суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю. 

за участю представників сторін:
прокурора - Котяй І.В.
позивача Рівненської міської ради - пред-к Кунаш Т.В.
відповідача Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради - не з`явилися
відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" - адв. Іванов І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"
на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2025 р.
постановлене у м. Рівне, повний текст складено 17.04.2025 р.
у справі № 918/1067/24 (суддя Марач В.В.)
за позовом заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради
до відповідачів : 
1. Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради
2. Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"
про усунення перешкод у користуванні майном та його повернення

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 09.04.2025 р. у справі № 918/1067/24 Господарський суд Рівненської області частково задоволив позов заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради. Суд ухвалив рішення про усунення перешкоди власнику Рівненській міській раді у здійсненні права користування та розпорядження комунальним майном шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення підвального поверху площею 36 кв.м., розташоване за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Тувинських Добровольців, будинок 8 та про зобов`язання Товариства з додатковою відповідальністю “Рівнефармація” повернути Рівненській міській раді протирадіаційне укриття № 67771 площею 36 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху п`ятиповерхового житлового будинку № 8 по вул. Тувинських Добровольців (сучасна Волонтерська) в місті Рівне. 
Суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права приватної власності Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення підвального поверху площею 4 кв.м. Також суд відмовив у задоволенні позову до Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та ухваленим з неправильно встановленими обставинами, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки.
Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що спірне приміщення є протирадіаційним укриттям.
Зазначає, що для підтвердження статусу протирадіаційного укриття прокурор повинен був надати суду два екземпляри акту приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом (реконструкцією) об`єкту - спірного приміщення. Відповідно, суд першої інстанції, не маючи в розпорядженні таких документів, мав визнати недоведеним факт надання спірному приміщенню статусу протирадіаційного укриття.
Вважає недоведеними такі обставини, які суд першої інстанції вважав встановленими, а саме: 
- щодо спірного приміщення існують офіційні документи, які підтверджують його статус протирадіаційного укриття;
- як на момент виникнення спірних відносин так і на час розгляду справи спірне приміщення є протирадіаційним укриттям, чого нібито не заперечує відповідач.
Доводить, що спірне приміщення не є захисною спорудою цивільного захисту, оскільки не приймалось як таке в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту державною приймальною комісією, і прокурором не надано паспорту захисної споруди/споруди подвійного призначення, що є первинним та обов`язковим документом для обліку сховищ, протирадіаційних укриттів, споруд подвійного призначення у складі фонду захисних споруд відповідно до п. 16 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року № 138. 
За відсутності таких доказів заперечує як належні і допустиміі надані прокурором докази та доводить, що спірне приміщення як підвал (частина підвалу) житлового будинку може бути найпростішим укриттям або до споруди подвійного призначення, але – не протирадіаційним укриттям. Посилається на ч. 12 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України та зауважує, що ця норма не містить будь-яких заборон та обмежень щодо приватизації (відчуження) найпростішого укриття або споруди подвійного призначення та містить одну умову здійснення приватизації (відчуження) споруд подвійного призначення державної та комунальної власності, а саме - має бути збережено їх функціональне призначення для укриття населення.
Зауважує, що фактично підвальне приміщення, де на думку прокурора знаходиться захисна споруда (протирадіаційне укриття), по суті складається з двох самостійних частин: спірного приміщення та підвалу житлового будинку. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази обмірів спірного приміщення, його описова характеристика, що надавало б змогу суду ідентифікувати його із загальної площі підвалу. 
Стверджує, що наявність щодо спірного приміщення карток, назви яких містять складні терміни, такі як: «протирадіаційне укриття», «захисна споруда цивільного захисту» тощо, не змінюють визначених законом його характеристик і не є автоматичною вказівкою до віднесення цього приміщення до «протирадіаційного укриття»
Також не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурором обрано належний спосіб захисту, оскільки позов є негаторним. Вважає, що з огляду на обставини справи, належним способом захисту права позивача у цій справі, є віндикаційний позов.
Просить рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2025 р. у справі    № 918/1067/24 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Одночасно у апеляційній скарзі скаржник просить поновити Товариству з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» пропущений процесуальний строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи звернення ТДВ «Рівнефармація» до Рівненської міської ради від 04.04.2025 р. з додатками, якими є копія виписки з ЄДР, копія наказу, копія технічного паспорту нежитлових приміщень, копія відомостей книги обліку споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, копія інвентарної картки обліку основних засобів, акт огляду приміщення від 04.04.2025 р.
В обгрунтування поновлення строку та долучення нових доказів скаржник пояснює, що ухвалою від 09.04.2025 р. суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ТДВ «Рівнефармація» про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом для подання доказів, виснувавши про недоведеність того, що ТДВ «Рівнефармація» здобула ці документи після закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, а також те, що ТДВ «Рівнефармація» направляє свої ж документи позивачу. Натомість доводить, що із вищезазначених документів чітко вбачається, що звернення ТДВ «Рівнефармація» до Рівненської міської ради та пакет документів до нього було сформовано та зареєстровано в адресата до 07.04.2025 р. включно, що унеможливило його подання раніше з поважних причин.

Рівненська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила проти доводів скаржника.
Вважає, що відповідачем не надано жодних належних, достовірних та допустимих доказів безпідставного включення протирадіаційного укриття № 67771 площею 40 кв.м., розташованого по вул. Тувинських Добровольців, 8, в місті Рівне до фонду захисних споруд, а тим самим - доказів неправомірних дій органів державної влади, місцевого самоврядування чи їх уповноважених осіб щодо такого безпідставного включення протирадіаційного укриття № 67771 до фонду захисних споруд, притягнення винних осіб за вчинення таких дій тощо.
Доводить, що відсутність чи неможливість надання на момент звернення до суду в силу суб`єктивних та об`єктивних факторів (наприклад у зв`язку з втратою, знищенням тощо) одного з документів, датованих 1980-2000 роками, зокрема, акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом захисної споруди цивільної оборони чи паспорту укриття, ніяким чином не нівелює доказову силу інших збережених до даного часу документів (зокрема облікової картки), що у своїй сукупності свого часу були підставою для включення об`єкта цивільного захисту, а саме: протирадіаційного укриття       № 67771 розташованого по вул. Тувинських Добровольців, 8, в місті Рівне до фонду захисних споруд, а тим самим набуття спорудою статусу «захисної».
Стверджує, що відсутність у приватизаційних документах вказівки про наявність у підвальному приміщенні будівлі по вул. Тувинських Добровольців, 8, в місті Рівне захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) – протирадіаційного укриття № 67771 ніяким чином не спростовує факту наявності останнього у підвальному приміщенні.
Зазначає, що твердження скаржника про збереження ним такого функціонального призначення захисної споруди як «укриття людей», є безпідставним, таким що не відповідає обставинам і матеріалам справи, адже спростовується доказами, долученими самим же відповідачем.
Зауважує, що спірне протирадіаційне укриття не могло бути приватизовано, тобто право власності держави на нього не могло бути передано приватній особі, а тому поновлення порушених прав держави у спірних правовідносинах має відбутися внаслідок заявлення саме негаторного позову, тобто вимоги про усунення перешкод у користуванні майном.
Щодо долучення нових доказів звертає увагу, що докази, щодо яких було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи, є або документами, сформованими самим же відповідачем ТДВ «Рівнефармація», або копіями документів, що існували на момент пред`явлення позовної заяви та були наявні у відповідача ТДВ «Рівнефармація». Відтак вбачається відсутність будь яких перешкод для ініціювання процедури коригування облікових даних та формування зазначеного пакету документів та його подання як доказ своїх заперечень проти позову у встановленні процесуальним законодавством строки.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача ТДВ «Рівнефармація» та рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2025 р. у справі № 918/1067/24 залишити без змін.

08.06.2025 р. відповідач/скаржник Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" подав клопотання про зупинення розгляду справи № 918/1067/24 до набрання законної сили рішенням у справі № 460/9043/25.
Пояснює, що для приведення в обліку спірного приміщення як найпростішого укриття відповідно до вимог законодавства ТДВ «Рівнефармація» звернувся із відповідним листом до Рівненської міської ради, яка відмовила ТДВ «Рівнефармація» у коригуванні облікових даних щодо спірного приміщення. У зв`язку з такою відмовою ТДВ «Рівнефармація» звернулось Рівненського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання протиправною бездіяльність виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо невнесення (коригування) інформації до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційна система «Облік та візуалізація фонду захисних споруд цивільного захисту» про зміну статусу спірного приміщення як протирадіаційного укриття на статус найпростіше укриття та про зобов`язання виконавчого комітету Рівненської міської раду внести (скоригувати) інформацію до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційна система «Облік та візуалізація фонду захисних споруд цивільного захисту» про зміну облікових даних щодо спірного приміщення із статусу протирадіаційне укриття № 67771 на статус найпростіше укриття.
Зауважує, що справа № 460/9043/25 пов`язана із цією справою, оскільки у справі          № 460/9043/25 адміністративний суд буде встановлювати обставини, які можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

27.06.2025 р. відповідач/скаржник Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" подав додаткові пояснення, зазначивши, що висновком експерта підтверджено, що спірне приміщення (приміщення підвалу) не відповідає вимогам, що висуваються для об`єктів цивільного захисту, а саме протирадіаційному укриттю, наявність у ТДВ «Рівнефармація» документів, що спростовують знаходження в нього на окремому обліку та балансі протирадіаційного укриття, а також суперечливість заявленої до повернення площі спірного приміщення та суперечливі відомості у поданих прокурором доказах, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про долучення доказів, бере до уваги, що лист ТДВ «Рівнефармація» з додатками № 01/04-177 від 04.04.2025 р. щодо зміни статусу спірного приміщення як протирадіаційного укриття на найпростіше укриття був складений після закриття підготовчого провадження Господарським судом Рівненської області ухвалою від 18.02.2025 р. у справі № 918/1067/24, що свідчить про наявність спірних питань, до врегулювання яких відповідач/скаржник вживає заходи. Оскільки лист був складений 04.04.2025 р. - після закриття підготовчого провадження, відповідно, об`єктивно не міг бути залучений під час підготовчого провадження у справі, зокрема разом з поданням відзиву на позовну заяву, тоді як пояснення відповідача/скаржника щодо статусу спірного приміщення як найпростішого укриття суду першої інстанції були доведені. Тому колегія суддів вважає за можливе долучити цей лист із додатками до матеріалів справи для подальшої оцінки в сукупності з іншими доказами.

В судовому засіданні 10.06.2025 р. колегією суддів розглянуто клопотання скаржника про зупинення розгляду справи № 918/1067/24 до набрання законної сили рішенням у справі № 460/9043/25.
Представник скаржника в судовому засіданні підтримав клопотання та просив зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 460/9043/25. 
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти зупинення розгляду даної справи. Вважає, що поданий позов у справі № 460/9043/25 жодним чином не стосується обставин, якими прокурор обґрунтовує позов у даній справі № 918/1067/24.
Колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 918/1067/24 до набрання законної сили рішенням у справі                № 460/9043/25, врахувавши наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Отже, необхідність зупинення у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, а факти встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для розгляду іншої справи. Таким чином, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
Натомість позивачем не додано доказів того, що прийняття рішення у даній справі є неможливим до ухвалення судового рішення у справі № 460/9043/25 та не наведено достатніх правових підстав, які б підтверджували факт необхідності зупинення провадження у цій справі.
При цьому наявні у матеріалах справи № 918/1067/24 докази є достатніми для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення спору сторін, і  колегія суддів не встановила підстав для зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 460/9043/25, тому клопотання скаржника про зупинення провадження у справі відхиляється як необгрунтоване.

В судових засіданнях 10.06.2025 р. та 30.06.2025 р. представник відповідача/скаржника просив задоволити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. Прокурор в судових засіданнях 10.06.2025 р. та 30.06.2025 р. заперечила проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, вважала рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Представник позивача в судовому засіданні 30.06.2025 р. підтримала позицію прокурора, викладену ним у відзиві на апеляційну скаргу, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради відзиву на апеляційну скаргу не подав та не забезпечив явку представників у судові засідання, тоді як був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку /а.с. 147, 253 зв. у т.3/.
Згідно з ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників відповідача Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судових засіданнях пояснення прокурора та представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
01.04.2002 р. Управління економіки міста Рівне як орендодавець та Відкрите акціонерне товариство «Рівнефармація» як орендар уклали договір оренди нежитлового приміщення        № 1491/1118 /а.с. 14 – 15 у т.1/.
Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в орендне користування приміщення аптеки по вул. Тувинських Добровольців, 8, загальною площею 89,6 кв.м., в т.ч. підвал площею 36,0 кв.м.
Згідно з п. 2.1, 2.2 договору оренди строк договору встановлюється з 01.04.2002 р. по 31.03.2003 р. При відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору протягом місяця після закінчення його строку, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах.
28.02.2006 р. ВАТ «Рівнефармація» подало до Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради заяву про включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, нежитлових приміщень, які розташовані по вул. Тувинських Добровольців, 8, в місті Рівне /а.с. 20 у т.1/.
Відповідно до наказу від 24.05.2006 р. Управління комунальною власністю Рівненської міської ради затвердило згідно з експертною оцінкою  вартість нежитлового приміщення заг. пл. 89,6 кв.м., що розташоване на першому поверсі та підвалі п`ятиповерхового цегляного будинку за адресою: м. Рівне, вул. Т.Добровольців, 8, - в сумі 55183,00 грн. із ПДВ в сумі 11036,60 грн., всього до оплати 66219,60 грн. та вирішило провести приватизацію цього нежитлового приміщення способом викупу покупцем ВАТ «Рівнефармація» /а.с. 22 у т.1/.
13.07.2006 р. Управління комунальною власністю Рівненської міської ради як продавець та ВАТ «Рівнефармація» як покупець уклали договір купівлі-продажу індивідуально визначеного майна (нежитлові приміщення), який зареєстровано в реєстрі за № 3136 /а.с. 16 у т.1/.
Згідно з розділом 1 договору купівлі-продажу предметом договору є нежитлові приміщення підвального та першого поверхів п`ятиповерхового цегляного житлового будинку загальною площею 89,6 кв.м., які належать територіальній громаді м. Рівного в особі Рівненської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Рівненської міської ради 05.06.2006 р. та зареєстрованого в комунальному підприємстві Рівненському міському бюро технічної інвентиризації в книзі 15, номер запису 54-2014. Покупець зобов`язується купити вказані нежитлові приміщення і сплатити за них ціну відповідно до умов договору. Характеристики будівлі наводяться в технічному паспорті, який виготовлений Рівненським міським бюро технічної інвентаризації (п.1.2 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу продавець продав, а покупець купив об`єкт, вартість якого визначена експертним шляхом і становить 55183,00 грн. із ПДВ в сумі 11036,60 грн., всього до оплати - 66219,60 грн.
Товариство з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Рівнефармація», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань /а.с. 67 зв. – 70 у т.1/.
Як доводить прокурор у позовній заяві, на електронному обліку захисних споруд, звіреному з документальним обліком, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, за адресою в місті Рівне по вул. Тувинських Добровольців, 8, обліковано протирадіаційне укриття № 67771, і органом управління захисною спорудою як об`єктом нерухомого майна є ТДВ «Рівнефармація». На підтвердження такої інформації прокурором надано відповідь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області № 62 05-3537/62 06/2 від 03.08.2022 р. на лист заступника керівника Рівненської окружної прокуратури від 01.08.2022 р. № 50-4420вих-22 /а.с. 43 – 45 у т.1/ 
За доводами прокурора, про наявність в підвальному приміщенні житлового будинку, розташованого по вул. Тувинських Добровольців, 8, в місті Рівне вбудованої захисної споруди (протирадіаційного укриття) свідчать три облікові картки протирадіаційного укриття № 67771 /а.с.76 – 78 у т.1/.
Також до позовної заяви прокурором додано протокол огляду об`єкту нерухомості – підвального приміщення в будинку за адресою м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців 8, складений слідчим Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції Яцутою В.В. за участю Манелюка С.М. та юрисконсульта ТДВ «Рівнефармація» Левчук О.В. /а.с. 27 зв. – 33 у т.1/. Під час огляду встановлено, зокрема, що біля входу в підвальне приміщення розміщена табличка «Сховище № 67771, власність ТДВ "Рівнефармація"».
Обґрунтовуючи позов, прокурор доводить, що на момент укладення договору купівлі-продажу спірне приміщення як захисна споруда протирадіаційного укриття не підлягало приватизації.
Підставою реалізації прокурором представницьких функцій згідно зі ст. 23 Закону "Про прокуратуру" стала усвідомлена пасивна поведінка позивача.
Так, листом від 23.01.2024 р. № 50-56-590вих-24 заступник керівника Рівненської окружної прокуратури повідомив Рівненську міську раду про порушення ТДВ «Рівнефармація» законодавства щодо приватизації комунального майна та просив орган місцевого самоврядування надати інформацію про вжиття заходів реагування на таке порушення /а.с. 71 у т.1/.
Листом від 22.02.2024 р. № 05-316 Виконавчий комітет Рівненської міської ради повідомив прокурора, що міська рада не зверталася з позовом до суду із вказаного у листі питання та не заперечує щодо здійснення прокуратурою відповідних заходів по усуненню порушень законодавства /а.с. 72 у т.1/.
Листом від 10.04.2024 р. № 50-56-3269вих Рівненська окружна прокуратура повідомила орган місцевого самоврядування про наявність підстав для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ТДВ «Рівнефармація» про визнання недійсним в частині договору купівлі-продажу № 674 від 13.07.2006 р. та про зобов`язання повернути протирадіаційне укриття площею 40 кв.м., яке розташоване в підвальному приміщенні будинку № 8 по вул. Тувинських добровольців в місті Рівне /а.с. 72 зв. – 73 у т.1/.
Листом від 01.05.2024 р. № 05-01-1346/24-24 Рівненська міська рада повідомила прокурора, що міська рада не заперечує проти здійснення прокуратурою відповідних заходів для усунення порушень законодавства /а.с. 73 зв. у т.1/.
Листом від 21.11.2024 р. № 50-56-9669вих-24 Рівненська окружна прокуратура повідомила орган місцевого самоврядування про прийняте рішення звернутись до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ТДВ «Рівнефармація» про скасування права приватної власності ТДВ «Рівнефармація» на об`єкт нерухомого майна  - нежитлове приміщення підвального та першого поверхів розташоване за адресою: Рівненська обл. м. Рівне, вул. Тувинських добровольців, будинок 8 та про зобов`язання ТДВ «Рівнефармація» повернути Рівненській міській раді протирадіаційне укриття № 67771 пл. 40 кв.м., що знаходиться в приміщені підвального поверху п`ятиповерхового житлового будинку № 8 по вул. Тувинських добровольців (сучасна Волонтерська) в місті Рівному      /а.с. 74 у т.1/. Рівненська міська рада на такий лист не відреагувала.
Оскільки відповідно до п. 1.1 оспорюваного договору купівлі-продажу ТДВ «Рівнефармація» купило нежитлові приміщення підвального та першого поверхів п`ятиповерхового цегляного житлового будинку загальною площею 89,6 кв.м., які належали територіальній громаді м. Рівного в особі Рівненської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Рівненської міської ради 05.06.2006 р., тому Рівненська міська рада є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені повноваження щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Зокрема, у відповідності до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 915/20/18 визначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 914/225/18.
Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України “Про судоустрій та статус суддів”, ч.4 ст. 236 ГПК України.
Прокурор у даній справі відповідно до норм ч.4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” обґрунтував необхідність представництва інтересів держави, оскільки захисні споруди цивільного захисту були віднесені до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, натомість компетентний орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не відреагував на стверджуване порушення законності у сфері приватизації комунального майна. Звертаючись до Рівненської міської ради до подання позову, прокурор надав їй можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після повідомлення прокурора про стверджуване порушення, кваліфікується як бездіяльність відповідного органу та є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.
Заперечивши проти позову, відповідач ТДВ «Рівнефармація» подав відзив на позовну заяву, у якому звернув увагу на відсутність у матеріалах справи доказів купівлі-продажу протирадіаційного укриття, зокрема, акту введення в експлуатацію, в якому було б вказано про розміщення в будівлі протирадіаційного укриття. В подальшому, під час підготовчого провадження, відповідач ТДВ «Рівнефармація» подав до суду першої інстанції висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи № 250117/1_ЮШ від 23.01.2025 р. /а.с. 140 – 146 у т.2/. Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи, виконаної ППФ «Експерт-Рівне» на замовлення ТДВ «Рівнефармація» з метою подання його до Господарського суду Рівненської області як доказу у справі № 918/1067/24, судовий експерт Шекель Ю.В. дійшов наступних висновків:
- в нежитлових приміщеннях підвального та першого поверхів за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Волонтерська (Тувинських Добровольців), буд.8, з врахуванням вимог, що висуваються для такого виду приміщень, приміщення ПРУ площею 20кв.м., відсутнє;
- нежитлові приміщення підвального та першого поверхів за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Волонтерська (Тувинських Добровольців), буд.8, перебувають в задовільному технічному стані;
- приміщення підвалу не відповідає вимогам, що висуваються для об`єктів цивільного захисту, а саме ПРУ.
Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції залучив висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи як доказ у справі, однак такому доказу/висновку експерта оцінки не надав всупереч нормам ст. 86, 104 ГПК України, якими передбачено, що суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Частково задоволивши позов, суд першої інстанції виснував, що матеріалами справи підтверджено факт наявності у підвальному приміщенні аптеки № 74, розташованої по вулиці Тувинських Добровольців, 8, в місті Рівне, протирадіаційного укриття № 67771.
Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що прокурор не довів належними доказами того, що на момент укладення договору купівлі-продажу індивідуально визначеного майна (нежитлове приміщення) від 30.07.2006 р. у власності органу місцевого самоврядування перебувало протирадіаційне укриття № 67771 саме площею 40 кв.м., і що останнє знаходилося в приміщенні підвального поверху п`ятиповерхового житлового будинку № 8 по вул. Тувинських Добровольців (сучасна Волонтерська) в місті Рівне та виснував про правомірність та обґрунтованість вимог прокурора про скасування державної реєстрації права приватної власності Відкритого акціонерного товариства “Рівнефармація” на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення підвального поверху площею 36 к.м., розташоване за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Тувинських Добровольців, будинок 8 та зобов`язання Товариства з додатковою відповідальністю “Рівнефармація” повернути Рівненській міській раді протирадіаційне укриття № 67771 площею 36 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху п`ятиповерхового житлового будинку № 8 по вул. Тувинських Добровольців (сучасна Волонтерська) в місті Рівне.
Окрім того, суд першої інстанції встановив, що прокурор не висуває жодних вимог до Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради і відмовив у задоволенні позову до цього відповідача.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі обставинам з огляду на наступне.
У статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Аналогічна норма закріплена у статті 321 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, факт неправомірності набуття права власності підлягає доказуванню з урахуванням вищенаведених норм.
Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим на час виникнення спірних правовідносин визначалися Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна".
Згідно з п. 1 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" до об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать підприємства (цехи, виробництва, дільниці, інші підрозділи, якщо в разі їх виділення у самостійні підприємства не порушується технологічна єдність виробництва з основної спеціалізації підприємства, із структури якого вони виділяються) як єдині майнові комплекси, до складу яких входять усі види майна, призначені для їх діяльності, що визначені Цивільним кодексом України, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (далі - єдиний майновий комплекс підприємства), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані, окреме індивідуально визначене майно, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких це майно розташовано, акції (частки, паї), що належать державі у статутному капіталі господарських товариств, інших господарських організацій та підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності, об`єкти соціально-культурного призначення, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані, крім тих, що не підлягають приватизації.
Згідно з п. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. Загальнодержавне значення мають, зокрема, захисні споруди цивільного захисту.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України (набрав чинності 21.11.2012 р. та введений в дію 01.07.2013 р.) до захисних споруд цивільного захисту належить протирадіаційне укриття – негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин закон виключав можливість приватизації (відчуження) зазначених у статті 4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" об`єктів, якими є захисні споруди цивільного захисту, у приватну власність.
Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до  статті 79 ГПК України     наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається     більш вірогідним, ніж     протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі     № 917/1307/18, від 18.11.2019 р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 р. у справі      № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано   Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц     (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 р. у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції"   ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"   суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
Колегія суддів з урахуванням вищезазначених норм законодавства, пояснень сторін та наданих суду доказів в їх сукупності дійшла висновку, що доводи відповідача про те, що спірне приміщення не було приватизоване як захисна споруда і не є протирадіаційним укриттям, як це стверджує прокурор, є більш вірогідними.
Колегія суддів зазначає, що належними та допустимими доказами того, що спірне приміщення було протирадіаційним укриттям можуть бути документи, які б підтверджували, що спірне приміщення у визначеній прокурором площі було спеціально спроектованим та збудованим укриттям на час спірних правовідносин, зокрема, такими доказами могли б бути акт введення в експлуатацію будівлі із зазначенням про наявність у такій будівлі протирадіаційного укриття та паспорт захисної споруди, витяги з Державних реєстрів. Натомість прокурором таких доказів відповідно до ст.74, 76-79, 86 ГПК України не надано.
Прокурор у позовній заяві наводить посилання на ДБН В.2.2.5-97, який містить визначення протирадіаційного укриття. Так, прокурор посилається, що відповідно до Державних будівельних норм України (ДБН В.2.2.5-97) «Захисні споруди цивільної оборони», затверджені наказом Державним комітетом містобудування України від   08.07.1997 р. № 106, захисні споруди цивільної оборони призначаються для захисту в мирний час персоналу, який переховується від наслідків аварій, катастроф та стихійного лиха, які загрожують масовому ураженню людей, а також у воєнний час – від сучасної зброї масового ураження. В мирний час захисні споруди використовуються для господарчих потреб. Сховища діляться на класи, а протирадіаційні укриття (ПРУ) – на групи. Тобто захисними спорудами є сховища та протирадіаційні укриття.
Як зазначено вище, прокурор надав суду копії облікових карток захисної споруди, до яких внесені відомості про введення в експлуатацію у 1982 ріці протирадіаційного укриття, яке вбудоване у п`ятиповерхову будівлю житлового будинку.
Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у 1982 році регулювалося постановою «Совету Министров СССР від 23.01.1981 р. № 105», у п. 5 та п.8 якої було визначено, що закінчені будівництвом будинки приймалися в експлуатацію робочими комісіями, які за результатами прийняття в експлуатацію будівлі оформляли відповідні акт.
Пунктом 6 постанови «Совету Министров СССР від 23.01.1981 р. № 105» визначено, зокрема, що житлові будинки, які мають вбудовані і прибудовані приміщення для підприємств і установ торгівлі загального харчування, побутового обслуговування населення і потреб непромислового характеру, пред`являються до приймання в експлуатацію після виконання всіх будівельно-монтажних робіт, включаючи роботи за вказаними приміщеннями.
Як зазначено вище, акт про прийняття в експлуатацію житлового будинку, який має вбудовані приміщення захисної споруди/протирадіаційного укриття, суду не наданий на підтвердження факту спеціально спроектованого і збудованого укриття на час прийняття будинку в експлуатацію (1982 рік) чи на час виникнення спірних правовідносин (2006 рік).
Прокурор надав суду технічний паспорт від 17.01.2006 р., який виготовлений Рівненським міським бюро технічної інвентаризації на нежитлові приміщення за адресою         м. Рівне, вул. Тувинських добровольців, 8. Відповідно до оціночного акту, який є складовою технічного паспорту, зазначено про наявність підвалу як частину будівлі – нежитлового приміщення, площа якого 49,8 кв.м /а.с.18 у т.1/. Відомості про наявність протирадіаційного укриття у технічному паспорті відсутні.  
Технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику.
Наданий прокурором технічний паспорт містить план підвалу, де визначено межі підвалу із площею 36,0 кв.м, що взяв до уваги суд першої інстанції /а.с.19 у т.1/. 
Також технічний паспорт містить експлікацію внутрішніх площ до плану будівель у якій зазначена поверховість: «Пд» – підвал та « 1», навпроти графи «Пд» у графі «призначення частини приміщень» зазначено «склад», а навпроти графи «площа» зазначено « 36,0»
Отже, технічний паспорт відомості про наявність захисної споруди/протирадіаційного укриття не містить, тому також не може бути доказом тверджень прокурора про відчуження такого об`єкту у приватну власність.  При цьому колегія суддів звертає увагу, що технічний паспорт виготовлений Рівненським міським бюро технічної інвентаризації на нежитлові приміщення станом на 17.01.2006 р., тобто – безпосередньо до укладення договору купівлі-продажу 13.07.2006 р. орендованого нерухомого майна. 
Натомість прокурор надав суду копії трьох облікових карток протирадіаційного укриття № 67771 /а.с.76 – 78 у т.1/, і оглядом цих копій колегія суддів відзначає, що лише одна з трьох облікових карток містить дату видачі/формування - 20.06.2022 р. /а.с. 78 у т.1/, тоді як дві інші будь-якої дати не містять. 
Колегія суддів відзначає, що на час оформлення облікової карточки діяв Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 р.     № 138. Відповідно до п. 16 цього Порядку врегульовано ведення обліку фонду захисних споруд, зокрема, оформлення паспорта захисної споруди. Паспорт захисної споруди/споруди подвійного призначення є первинним та обов`язковим документом для обліку сховищ. 
Суду не наданий паспорт захисної споруди - протирадіаційного укриття як первинний та обов`язковий документ для обліку сховища, який міг бути належним та допустимим доказом у справі. 
Як зазначено вище, прокурор надав суду копії трьох облікових карток протирадіаційного укриття № 67771 /а.с.76 – 78 у т.1/, і лише одна з них містить дату видачі/формування - 20.06.2022 р. Колегія суддів звертає увагу, що така дата може підтвердити будівництво укриття саме на цю дату, але не на час укладання договору купівлі-продажу.
Копія облікової картки протирадіаційного укриття на а.с. 76 у т.1 є частково нечитабельною, але містить відомості про власника - «аптека № 74, Минздрав УССР» і призначення – для працівників аптеки. У розділі «Техническая характеристика» зазначено, що дата введення в експлуатацію - 1982 рік, площа становить 40 кв.м., місткість 80 чоловік і тип - «вбудоване».
Натомість у обліковій картці на а.с. 77 у т.1 та у обліковій картці від 20.06.2022 р.  на а.с. 78 у т.1 зазначено, що власником протирадіаційного укриття № 67771 є «ВАТ «Рівнефармація», у розділі «Технічна характеристика» облікової картки протирадіаційного укриття вказано, що рік введення в експлуатацію – 1982, площа - 20 кв.м., місткість - 15 чоловік.
Оцінюючи такі облікові картки як докази, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Надані прокурором копії облікових карток протирадіаційного укриття /а.с.76 – 78 у т.1/, які подані через підсистему «Електронний суд», не є належно оформленими, оскільки прокурором не підтверджено їх відповідність оригіналу, що не відповідає вимогам ст. 91 ГПК України та п. 5.26 Національного стандарту України ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації» «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», який затверджено наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 р. № 144. При цьому картки містять суперечливі відомості щодо дати оформлення і площі, які сторони не пояснили суду. 
Як зазначено вище, лише одна картка містить дату складання, а саме - облікова картка від 20.06.2022 р. /а.с. 78 у т.1/; у обліковій картці на а.с. 76 у т.1 у розділі «Техническая характеристика» зазначено, що площа протирадіаційного укриття становить 40 кв.м., місткість - 80 чоловік. Натомість у обліковій картці на а.с. 77 у т.1 та у обліковій картці від 20.06.2022 р. /а.с. 78 у т.1/ вказано площу - 20 кв.м., місткість - 15 чоловік. 
Колегія суддів враховує, що відповідно до п. 4 Вимог щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 р. № 579, такі облікові картки захисної споруди цивільного захисту, які є документами паперового обліку захисних споруд, складає балансоутримувач за формою згідно з додатками 2, 3 до цих Вимог відповідно. Тобто - облікові картки складаються одноосібно балансоутримувачем, яким є відповідач ТДВ «Рівнефармація» (раніше - ВАТ «Рівнефармація»).
Скаржник у своїх поясненнях не заперечує, що в умовах війни використовує спірне приміщення як найпростіше укриття, а зазначені в картках відомості про спірне приміщення як протирадіаційне укриття пояснює очевидною помилкою працівників ТДВ «Рівнефармація», які самостійно вносили такі відомості у облікові картки. 
Відповідно до п. 1 Вимог щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 р. № 579 ведення обліку фонду захисних споруд здійснюється шляхом складення в паперовій формі паспорта та облікової картки захисної споруди, а також ведення в паперовій та електронній формі книги обліку захисних споруд і книги обліку споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.
Рівненською міською радою на запит прокурора наданий витяг з книги обліку протирадіаційних укриттів /а.с. 62 зв. – 63/. Оглядом письмового доказу колегія суддів встановила, що у п. 63 зазначені відомості про вбудоване приміщення за адресою вул. Тувинських добровольців, 8 без докладних визначень площі та інших характеристик такого приміщення. Суду не надані відомості про підстави постановлення такого приміщення на облік як протирадіаційного укриття, і інші докази у справі не дозволяють встановити належність обліку.
Одночасно колегія суддів встановила, що витяг не є належно оформленим доказом, оскільки прокурором і позивачем не підтверджено відповідність витягу оригіналу, що суперечить вимогам ст. 91 ГПК України та п. 5.26 Національного стандарту України ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації» «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» до підтвердження належності копій, які надаються суду.
У позовній заяві прокурор доводить, що протирадіаційне укриття було виявлено в ході проведеного в межах кримінального провадження № 4202081110000076 огляду підвального приміщення аптеки, розташованої по вулиці Тувинських Добровольців, 8, в місті Рівне. На підтвердження таких тверджень прокурором наданий суду протокол огляду об`єкту нерухомості – підвального приміщення в будинку за адресою м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців 8, який складений слідчим Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції Яцутою В.В. за участю Манелюка С.М. та юрисконсульта ТДВ «Рівнефармація» Левчук О.В./а.с. 27 зв. – 33 у т.1/.
Надаючи оцінку такому доказу колегія суддів зазначає, що за змістом протоколу огляду об`єкту нерухомості – підвального приміщення в будинку за адресою м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців 8, встановлено, що біля входу в підвальне приміщення розміщена табличка «Сховище № 67771». Тобто – твердження прокурора про виявлене протирадіаційне укриття не підтверджено за змістом протоколу огляду.
При цьому колегія суддів відзначає, що в кожному випадку слідчий Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції Яцута В.В. не є компетентною особою для встановлення виду укриття.
Натомість за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи /а.с. 140 – 146 у т.2/, виконаної судовим експертом Шекель Ю.В., який має спеціальність 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкції та відповідних документів» і обізнаний про кримінальну відповідальність за ст..384 КК України, встановлено :
- в нежитлових приміщеннях підвального та першого поверхів за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Волонтерська (Тувинських Добровольців), буд.8, з врахуванням вимог, що висуваються для такого виду приміщень, приміщення ПРУ площею 20 кв.м., відсутнє;
- нежитлові приміщення підвального та першого поверхів за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Волонтерська (Тувинських Добровольців), буд.8, перебувають в задовільному технічному стані;
- приміщення підвалу не відповідає вимогам, що висуваються для об`єктів цивільного захисту, а саме ПРУ.
Судова будівельна-технічна експертиза виконувалася експертом методом спостереження, опису, фотофіксації на місці знаходження об`єкта експертизи та в приміщенні ППФ «Експерт-Рівне».
На дослідження експерту були надані копія технічного паспорту на нежитлові приміщення за адресою : Рівненська область, м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, буд. 8, який розроблено КП Рівненське МБТІ 17.01.2006 р. на 6 арк.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11495301 від 10.08.2006 р. на 1 арк.; копія акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту ПРУ № 67771 від 20.07.2022 р. на 5 арк.; копія облікової картки ПРУ на 2 арк.; копії установчих документів. Таким чином, експертне дослідження виконувалось на підставі документів, які залучені до даної справи сторонами.
Прокурор надав до суду першої інстанції заперечення проти висновку судової будівельно-технічної експертизи № 250117/1_ЮШ від 23.01.2025 р. /а.с. 140 – 146 у т.2/, у яких звернув увагу, що експертом здійснено дослідження в реальному часі і жодних питань щодо наявності в нежитлових приміщеннях підвального та першого поверхів за адресою:     м. Рівне, вул. Волонтерська (Тувинських Добровольців), буд. 8 приміщення ПРУ (протирадіаційне укриття) на момент виникнення спірних правовідносин та його відповідності вимогам, що висувалися для такого типу об`єктів експерту не ставилося. Такі пояснення прокурора колегія суддів вважає суперечливими, враховуючи, що надані прокурором докази містять дати після виникнення спірних правовідносин або взагалі не містять дати.
Як встановлено ч. 12 ст. 32 КЦЗ України (набрав чинності 21.11.2012 р. та введений в дію 01.07.2013 р., тобто - після купівлі-продажу спірних приміщень) захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню). Однак за змістом ч. 16 КЦЗ споруди подвійного призначення можуть мати різні форми власності. Зазначене вказує на те, що у випадку існування спеціально спроектованого укриття державної чи комунальної форми власності, останнє не може бути приватизоване (відчужене) в будь-якому випадку. Натомість вказане правило не розповсюджується на споруди подвійного призначення, оскільки останні першочергово проектуються під інші потреби.
Відповідно доведенню підлягає факт проектування та відображення в технічній документації з будівництва об`єкту нерухомості саме споруди цивільного захисту (з дотриманням відповідних вимог), яка не може бути приватизована.
Колегія суддів, надавши оцінку поданим сторонами доказам в їх сукупності та керуючись нормами ст..ст.76-79 ГПК України, встановила, що відсутні, суду не надані  докази для висновку, що спірне нежитлове приміщення підвального поверху за адресою: Рівненська обл. м. Рівне, вул. Тувинських добровольців, будинок 8 відноситься до спеціально спроектованого та збудованого протирадіаційного укриття; при цьому відсутні докази того, що спірне приміщення належало до будь якого виду укриттів, зокрема, протирадіаційного укриття, на час приватизації, як про це стверджує прокурор у позові.
За таких обставин, колегія суддів висновує про безпідставність позовних вимог прокурора.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, які становлять підставу вимог про скасування права приватної власності ТДВ «Рівнефармація» на об`єкт нерухомого майна  - нежитлове приміщення підвального та першого поверхів розташоване за адресою: Рівненська обл. м. Рівне, вул. Тувинських добровольців, будинок 8 та про зобов`язання ТДВ «Рівнефармація» повернути Рівненській міській раді протирадіаційне укриття № 67771 пл. 40 кв.м., що знаходиться в приміщені підвального поверху п`ятиповерхового житлового будинку № 8 по вул. Тувинських добровольців (сучасна Волонтерська) в місті Рівному. Тому за результатом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2025 р. на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України із ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову у повному обсязі.
Судові витрати покладаються на Рівненську обласну прокуратуру згідно зі   ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд
                              
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" задоволити.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2025 р. у справі                   № 918/1067/24 скасувати.

Ухвалити нове рішення. 
У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Рівненської обласної прокуратури (вулиця 16-го Липня, 52, Рівне, Рівненська область, 33000, код ЄДРПОУ 0291077) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (33000, Рівненська обл., м. Рівне, майдан Незалежності, 3, код ЄДРПОУ 22572748) 9084,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Господарському суду Рівненської області видати наказ на виконання даної постанови 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 918/1067/24 повернути   Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 23.07.2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Маціщук А.В. 

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.