ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1789/25 Справа № 932/4348/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юдіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності                  ОСОБА_1 
захисника                                         Бабки Г.Г.

апеляційну скаргу захисника Бабки Г.Г. на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

       Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції, 20.03.2025 року близько 12 год 40 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 172 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, явне тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

             В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
       Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права, а також були не в повному обсязі з`ясовані всі обставини, що мають значення для вирішення справи.
       Зазначає, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останній після складення протоколу самостійно звернувся до КП “ДБКЛПД” для проведення лабораторного дослідження на визначення стану сп`яніння, відповідно до висновку якого ОСОБА_1 не перебував у стані будь-якого сп`яніння. 
       Вказує, що відеозаписом не зафіксовано процедури складання та видачі ОСОБА_1 направлення на огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, натомість, поліцейським відразу було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не повідомивши, яке адміністративне правопорушення він вчинив, та які саме виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.
       Також зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що руки в нього тремтять через важку роботу, а саме нещодавно він підіймав вироби з граніту, а також говорив, що не заперечує проти медичного огляду, але міг пройти його пізніше, так як в той момент не міг покинути робочий транспортний засіб, на що представники поліції не звернули уваги та наполягали на негайному проходженні огляду в медичному закладі огляду на стан сп`яніння.
       Вказує, що ОСОБА_1 дочекавшись, коли його замінить інший водій, одразу вирушив до КП “ДБКЛПД” ДОР з метою медичного огляду для підтвердження відсутності стану наркотичного сп`яніння.
       Захисник також зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що з відеозапису вбачається, що вона не заперечувала проти складання протоколу, не відповідають дійсності, оскільки вона заперечувала перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння. Також вказує, що частина відеозапису з боді-камер поліцейських взагалі відсутня.
       Крім того зазначає, що в матеріалах справи наявні розбіжності, а саме в протоколі вказано час адміністративного правопорушення 12:40:00 год., та потім зазначено 12:30:00 год., а відповідно до відеозапису - запис розпочато 13:02:32 год., що вважає суттєвим порушенням.
       Також вказує, що відеозаписом не зафіксовано, що саме ОСОБА_1 безпосередньо керував транспортним засобом, та не залучено свідків, які б підтвердили даний факт, у зв`язку з чим вважає, що складений протокол є недопустимим доказом.

       В додаткових письмових поясненнях захисник вказує, що з відеозапису не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки, як не містить він і процедури огляду водія, із зазначенням ознак наркотичного сп`яніння, та обгрунтування необхідності проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а також складання направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у присутності водія, яке не було вручено останньому. Зазначає, що відеозапис не містить доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. 
       Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, у якому не зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, та рапорт не є належними доказами керування особою транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. 

       Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, згідно якого  ОСОБА_1 20.03.2025 року о 12:40 год. керував транспортним засобом ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, явне тремтіння рук; від проходження медичного огляду відмовився, що зафіксовано на бодікамери 470857, 471456, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно із якими останній 20.03.2025 року о 13:40 год., керуючи автомобілем Газель, н.з. НОМЕР_1 по вул. Богдана Хмельницького, 20 був зупинений екіпажем поліції та був повідомлений про те, що не має керувати автомобілем та знаходиться в стані сп`яніння та повідомлений, що має проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився через те, що запізнювався на об`єкт; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виписаному 20.03.2025 року на ім`я ОСОБА_1 , під час огляду у якого виявлено ознаки сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, від проходження огляду відмовився; відеозаписом.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що в даному випадку належною і достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що останній, керуючи автомобілем, був зупинений працівниками поліції та на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння відмовився. 
Зважаючи на те, що матеріалами справи такі обставини підтверджуються поза розумним сумнівом, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що відеозаписом не зафіксовано процедуру складання та видачі ОСОБА_1 направлення на огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я; те, що останній неодноразово наголошував, що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що руки в нього тремтять через важку роботу, а саме він нещодавно підіймав вироби з граніту та говорив, що не заперечує проти медичного огляду, але міг пройти його пізніше, так як в той момент не міг покинути робочий транспортний засіб, на що представники поліції не звернули уваги та наполягали на негайному проходженні в медичному закладі огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема відеозаписом.
Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно повідомив працівників поліції, що в нього тремтять руки від важкої роботи, яку він нещодавно виконував, а саме підіймав вироби з граніту та встановлював пам`ятники. Однак, за участю адвоката, яка прибула на місце зупинки, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що під час спілкування з ним, були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло. Після чого, водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, на що адвокат відповіла: “Чи можливо скласти протокол на місці? Виписати штраф, який ми сплатимо.” Працівниками поліції було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, після чого повторно запропоновано пройти огляд, на що адвокат сказала: “Складайте протокол” та сам ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду. 
Твердження захисника про невідповідність дійсності посилань суду першої інстанції на те, що згідно із відеозаписом вона не заперечувала проти складання протоколу, спростовуються наданим відеозаписом, яким висновки суду у цій частині підтверджуються.
Крім того, з відеозапису вбачається, що ані захисник Бабка Г.Г., ані сам ОСОБА_1 , не заперечували факту керування ним транспортним засобом, що також спростовує доводи апелянта про те, що не було зафіксовано, що саме ОСОБА_1 безпосередньо керував транспортним засобом. Одночасно суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 прямо зазначив, що 20.03.2025 р. о 13:40 годин він, керуючи автомобілем Газель, н.з. НОМЕР_1 , був зупинений на вул. Богдана Хмельницького у м. Дніпро працівниками поліції, які повідомили, що він має проїхати із ними на освідування, на що він відповів відмовою (а.с. 6). 
Посилання адвоката на те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та те, що після складення протоколу, самостійно звернувся до КП “ДБКЛПД” для проведення лабораторного дослідження на визначення стану сп`яніння, відповідно до висновку якого, останній не перебував у стані будь-якого сп`яніння не спростовує вину ОСОБА_1 , оскільки, останньому ставиться в провину саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, а не керування транспортним засобом у стані будь-якого сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак перебування у стані сп`яніння, їх неналежне встановлення працівниками поліції та неналежне повідомлення про них суд апеляційної інстанції оцінює критично. 
Так, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння, а також прийняття рішення про необхідність проходження водієм відповідного медичного огляду або про відсутність такої необхідності, віднесені до виключної компетенції та дискреційних повноважень поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. 
За змістом п. 2.5. ПДР будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, думки водія щодо упередженості поліцейських тощо, не є підставою для відмови від проходження запропонованого працівником поліції медичного огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством.
       Інші доводи апеляційної скарги та пояснень захисника мають формальний характер, не спростовують підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та спрямовані на її уникнення.
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
       Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
       З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.

       Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу захисника Бабки Г.Г.,- залишити без задоволення. 
       Постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                  А.А. Мазниця