УХВАЛА
07 липня 2025 року 
м. Київ
справа № 380/2270/25
адміністративне провадження № К/990/25584/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гриціва   М.   І.,
суддів: Стеценка   С.   Г., Тацій Л. В.
перевірив касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі   -    ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про перегляд ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОТЦКтаСП про визнання дії та бездіяльності протиправними, і,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною поведінку відповідача щодо перерахунку грошового забезпечення, відмови у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року для проведення перерахунку основного розміру пенсії.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09   квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262). Зазначає, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року відповідно до Закону України про Державний бюджет України на 2023 рік, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262, з урахуванням розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01   січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати), на відповідний тарифний коефіцієнт. Зауважує, що до моменту отримання належної довідки від уповноваженого на її виготовлення органу у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії. У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача як уповноваженого органу із заявою щодо виготовлення та надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відповідної довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2023   року, однак отримав відмову. Позивач уважає зазначену відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, а тому за захистом свого порушеного права змушений звернутися з цим позовом до суду. Водночас позивач стверджує, що у довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року надбавка за особливості проходження служби та премія повинні бути зазначені відповідно до відсоткового співвідношення до нинішніх складових.
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 23 квітня 2025 року позовні вимоги задовольнив частково.
Суд вирішив:
- визнати протиправними дії ОТЦКтаСП щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01 лютого 2023 року.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01   січня 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262 з урахуванням положень Постанови №   704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку з 01 лютого 2023 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 .
В решті позовних вимог суд відмовив.
ОТЦКтаСП не погодився з рішенням суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу.
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 травня 2025 року апеляційну скаргу відповідача залишив без руху та надав п`ятиденний строк для усунення її недоліків. На пропозицію суду апелянт мав надати докази про надсилання апеляційної скарги позивачу, а також документ про сплату судового збору. Цей же суд ухвалою від 02 червня 2025 року апеляційну скаргу повернув скаржнику.
Відповідач не примирився з рішенням суду апеляційної інстанції і через підсистему «Електронний суд» подав касаційну скаргу.
Колегія суддів перевірила наведене в касаційній скарзі обґрунтування, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.
У касаційній скарзі ОТЦКтаСП оскаржив рішення суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійде висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За частинами другою третьої цієї статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: 1) 2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
У цій справі суд апеляційної інстанції встановив, що апелянт подав апеляційну скаргу без доказів про надсилання апеляційної скарги позивачу та сплати судового збору, йому було вказано на цей недоробок і надано час для його усунення. Позаяк автор апеляційної скарги не виконав вимог закону щодо сплати судового збору та приписів суду, які надав йому час та можливість виконати вимоги закону, суд апеляційної інстанції повернув касаційну скаргу. Факт не надсилання доказів апеляційної скарги позивачу та не сплати судового збору у касаційній скарзі не заперечуються. 
Такі обставини дають підстави вважати, що оскаржене рішення суду апеляційної інстанції не є незаконним; правильне застосування ним норм права є очевидним і не викликає розумних і об`єктивно спроможних сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення.
Касаційна скарга не містить аргументів та суджень, достатніх для визнання її вимог обґрунтованими.
Зазначене у своїй сукупності робить неможливим відкриття касаційного провадження у цій справі.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 про перегляд ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними.
Копію цієї ухвали,  касаційну скаргу та додані до скарги матеріали надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          М. І. Гриців
Судді                                                                                                              С. Г. Стеценко
                                                                                                              Л. В. Тацій