П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року                                                                              місто Київ 
                                                                       справа № 759/2759/25
                                                                       провадження№22-ц/824/10995/2025   
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -Поливач Л.Д.,Стрижеуса А.М.,
 
розглянув у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
 
на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2025  року, постановлену у складі судді Заставенко М.О.
 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гровінг Стейт», Акціонерного товариства «Комінбанк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договорів про відступлення прав вимоги недійсними,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У лютому 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія Гровінг Стейт», АТ «Комінбанк» про визнання договорів про відступлення прав вимоги недійсними.
Позов обгрунтовано тим, що  договір про відступлення права вимоги від 24.11.2017 №б/н між ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» має бути визнаний недійсним у судовому порядку, оскільки ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» вчинив факторинг та продав ТОВ «ФК «Гровін Стейт» недійсні права грошової вимоги.
Зокрема, недійсність грошової вимоги підтверджується тим, що ні у ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», ні у  ПАТ «Комерційний індустріальний банк» не має первинних документів, на основі яких сформоване право грошової вимоги, та  які є обов`язковими. Саме відповідачі мають довести, що мають дійсні права грошової вимоги, а не навпаки. 
По-друге,  укладений договір про відступлення прав вимоги від 24.11.2017  №б/н, що укладений між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» є договором факторингу (фінансування під відступлення грошової вимоги) та має на меті отримання додаткового доходу. Вчинення факторингу підтверджується тим фактом , що згідно пункту 3.1 договору про відступлення права вимоги від 24.11.2017 №б/н між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ ФК «Гровінг Стейт» зазначено, що вартість права вимоги становить 354000 грн., а згідно додатку №  2 до договору недійсні права грошових вимог, які передаються до ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» складають 197399,81 доларів США та 11897683,63 грн., тобто наявне встановлення плати у вигляді визначення ціни відступленої вимоги в розмірі меншому, ніж номінал заборгованості.
Крім того, посилається на те, що недійсність договору про відступлення права вимоги від 24.11.2017 зумовлює недійсність відступлення права вимоги за договором іпотеки від 24.11.2017, укладеним між відповідачами.
Також зазначає про те, що зі сторони ПАТ «Комерційний індустріальний банк» договір про відступлення права вимоги від 24.11.2017 був підписаний  ОСОБА_4 , у якого були відсутні повноваження на вчинення цих правочинів.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2025  року зупинено провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія Гровінг Стейт», АТ «Комінбанк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів прав вимоги.
Не погоджуючись з такою ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.
В апеляційній скарзі  позивачка ОСОБА_1 посилається на відсутність об`єктивних перешкод для подальшого розгляду справи. Вказує, що наявні матеріали справи докази дозволяють суду самостійно оцінити обставини, які є предметом судового розгляду. Недійсність договору про відступлення права вимоги від 24 листопада 2017 року між відповідачами не підпадає під визначення таких «обставин№ (обставин, що не можуть бути встановлені в межах справи, що зупиняється), а стосується виключно застосування норм права до спірних відносин, що є компетенцією суду, не обмеженою певними межами розгляду справи.
Відповідачі своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 серпня  року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За пунктом 14 частини 1 статті 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що  вирішення питання щодо дійсності договорів про відступлення права вимоги від 24.11.2017 № б/н та про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 24.11.2017 № б/н, укладений між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», з підстав відсутності заборгованості позивача на момент їх укладення об`єктивно неможливо, оскільки така підстава є предметом позову у цивільній справі № 753/4445/15-ц за позовом   ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» до ОСОБА_1 про стягнення  заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним,  справа у провадженні суду знаходиться з 2015 року, у справі  закрито підготовче  провадження та призначено розгляд справи по суті.
Отже, предмет позову у цивільній справі № 753/4445/15-ц напряму впливає на оцінку  обгрунтованості заявлених вимог у цій справі.
Проте, з такими висновками повністю погодиться не можна, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Пунктом 6 частини 1 ст. 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним. Зокрема, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити  обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Предметом  розгляду у  цій справі є визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, що були укладені  24.11.2017 між ПАТ Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт».
Предметом розгляду  справи № 753/4445/15-ц, без вирішення якої суд першої інстанції вважав неможливим розглянути цю справу, є стягнення з ОСОБА_1   на користь ТОВ «ФК «Гровінг Стейт»  заборгованості.
Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі,  виходив із того, що  факт відсутності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, як обставина, на яку остання посилається як на підставу позовних вимог у цій справі, є предметом  розгляду і має бути встановлена судом у справі № 753/4445/15-ц.
Разом з тим,   з таким висновком погодитись не можна, оскільки належне чи неналежне виконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором не впливає на правомірність/неправомірність  та дійсність/недійсність  договору про відступлення права вимоги (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 10 березня 2021 року у справі № 278/2083/18).
Зазначені справи дійсно взаємопов'язані, але це не свідчить про неможливість розгляду справи з вимогами про визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними до прийняття рішення у справі  з вимогами про стягнення заборгованості.
Відповідно висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду  цієї справи до розгляду справи за позовом ТОВ «ФК Гровінг Стейт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є помилковим.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.
Виходячи з наведеного доводи апеляційної скарги суд приймає до уваги та з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала про зупинення провадження підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням норм процесуального права, а справа  направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 251, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року скасувати, справу направити  для продовження розгляд до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
 
Суддя-доповідач:                                                            О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                             Л.Д. Поливач
 
                                                                                       А.М. Стрижеус