СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року                             м. Харків                        Справа № 917/370/25  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Шутенко І.А.
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Новака Олександра Леонідовича (вх.№1363 П/1) на рішення ухвалене господарським судом Полтавської області у складі судді Мацко О.С. 26.05.2025 (повний текст складено 26.05.2025) у справі №917/370/25
за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"
до Фізичної особи-підприємця Новака Олександра Леонідовича
про стягнення 129 564,34 грн,

ВСТАНОВИВ:

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до до ФОП Новака Олександра Леонідовича про стягнення 129   564,34 грн, з яких 111494,57 грн – заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, 572,41 грн – пеня, 13 487,28 грн – втрати від інфляції, 4010,08 грн – 3 % річних.
Позовній заяві вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не здійснив оплату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, чим порушив умови господарських зобов`язань, встановлені зазначеним договором та законом.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 позов задоволено частково.
Стягнуто з ФОП Новака Олександра Леонідовича на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 111494,57 грн – заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, 570,63 грн – пеня, 13 487,28 грн – втрати від інфляції, 4 006,65 грн – 3 % річних; 3 027,88 грн судового збору.
В іншій частині позову   відмовлено.
Не погодившись з ухваленим рішенням ФОП Новак Олександр Леонідович звернувся 11.06.2025 до Східного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 по справі №917/370/25 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ФОП Новака Олександра Леонідовича про стягнення 111 494,57 грн – заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, 570,63 грн – пеня, 13 487,28 грн – втрати від інфляції, 4 006,65 грн – 3 % річних; 3 027,88 грн судового збору.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що:
-           ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є лише балансоутримувачем групи інвентарних об`єктів Кременчуцької ТЕЦ, а не виробником або постачальником теплової енергії у місті Кременчуці Полтавської області; у підприємства відсутні ліцензії на провадження діяльності з виробництва теплової енергії по місту Кременчуку Полтавської області, а тому постає питання, щодо правомірності застосування позивачем тарифів, встановлених Полтавською обласною радою рішеннями від 30.09.2022 № 477, від 28.07.2023 № 669, від 30.08.2024 № 854 у місті Кременчуці Полтавської області, на які посилається позивач у позовній заяві;
-          акти приймання-передачі наданих послуг, долучені до матеріалів справи, які прийняв суд першої інстанції як доказ надання послуг не відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", недоліки в первинних документах, якими позивач доводить вартість своїх послуг, є суттєвими та не дають встановити однозначно зміст господарської операції, та враховуючи принцип “поза розумним сумнівом” не доводять факт надання послуг в заявлених обсягах, акти не підписані з боку споживача та не зазначена відповідальна за здійснення господарської операції особа споживача. Даний факт встановлено судом першої інстанції, однак проігноровано при ухваленні рішення;
-           судом першої інстанції, не враховано той факт, що ПОКВПТГ “Полтаватеплоенерго” не надано підтверджуючих документів щодо факту вручення ФОП Новак О.Л.  актів та рахунків за спожиту теплову енергію. При цьому, до реєстрів відправки не додано фіскальних чеків, а також на реєстрах відсутня відмітка Укрпошти  про прийняття поштових відправлень, зазначених у реєстрі, для відправки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Новака О.Л. на рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 у справі №917/370/25. Ухвалено справу розглядати без повідомлення учасників справи. Витребувано матеріали справи № 917/370/25 із господарського суду Полтавської області.
Також зазначеною ухвалою позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом -15 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали.
Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 отримано всіма учасниками справи 17.06.2025 о 22:22 год., про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку учасникам справи електронного листа (ухвали Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 у даній справі).
24.06.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 913/370/25.
Від представника позивача 30.06.2025, тобто у встановлений судом строк, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу ФОП Новака О.Л. залишити без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 у справі № 917/370/25 залишити без змін.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених  статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно ФОП Новак О.Л. є власником приміщення площею 109,3 кв. м. (магазин непродовольчих товарів) за адресою Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свободи (стара назва – вул. 60-річчя Жовтня), буд. 18.
Вказане нежитлове приміщення має підключення до централізованої системи опалення житлового будинку по вул. Свободи, 57 у м. Кременчуці Полтавської області, який оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії (ВКО/ТЕ), тобто система опалення та гарячого водопостачання є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання житлового будинку, в якому воно розташоване.
Як вбачається з матеріалів справи, в будинку за адресою вул. Свободи, 18 у м. Кременчук Полтавської області встановлено теплолічильник SKS-3, заводський номер 0055233 (виробник АВ «Axis Industries», Литва). За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ EN 1434:2019.

Позивач вказує, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» забезпечує вказаний житловий будинок послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, а тому його співвласники зобов`язані сплачувати за їх обсяг.
За даними позивача, відповідач за вказані послуги не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з Фізичної особи-підприємця Новака Олександра Леонідовича 129 564,34 грн, з яких 111 494,57 грн – заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, 572,41 грн – пеня, 13 487,28 грн – втрати від інфляції, 4 010,08 грн – 3 % річних.
Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно від 20.11.2024 р., акти перевірки системи теплопостачання від 31.03.2023 р., 28.03.2024 р. та 05.11.2024 р., Акт підключення до системи теплопостачання від 31.10.2023 р., свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-00301300724022, акти зняття показників приладів обліку теплової енергії за період з листопада 2022 року по листопад 2024 року, рахунки на оплату від 30.11.2022, 31.12.2022, 31.01.2023, 28.02.2023, 31.03.2023 , 30.04.2023, 31.05.2023, 30.06.2023, 31.07.2023, 31.08.2023, 30.09.2023, 31.10.2023, 30.11.2023, 31.12.2023, 31.01.2024, 29.02.2024, 31.03.2024, 30.04.2024, 31.05.2024, 30.06.2024, 31.07.2024, 31.07.2024, 30.09.2024, 31.10.2024 та 30.11.2024, докази направлення вказаних рахунків та актів на адресу відповідача та ін.
Перелік актів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: заява від 31.10.2023, постанова Національно комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 21 від 10.01.2023 «Про відмову у видачі ліцензії з виробництва теплової енергії ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ін.
Місцевий господарський суд,   частково   задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що, враховуючи реальність отриманих відповідачем послуг, суд приходить до висновку, що факт отримання послуги з постачання теплової енергії наданої ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до житлового будинку вул. Свободи, 18, м. Кременчук, в якому знаходиться нежитлове приміщення ФОП Новака О.Л., підтверджуються актами перевірки системи теплопостачання від 31.03.2023, 28.03.2024 та 05.11.2024, Актом підключення до системи теплопостачання від 31.10.2023, відсутність письмового договору між сторонами не є підставою для не оплати заборгованості за реально спожиту відповідачем теплову енергію.
Колегія суддів вважає вказані висновки місцевого господарського суду передчасними з огляду на таке.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та ФОП Новаком О.Л. є укладеним та є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність застосування позивачем тарифів, встановлених рішеннями Полтавської обласної ради № 477, № 669 та № 854.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність позивачем наявності ліцензії на виробництво теплової енергії, а саме про те, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є ліцензіатом Полтавської обласної державної адміністрації та внесено до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області.

Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підтвердження позивачем обґрунтованості вартості наданих ним відповідачеві послуг, з огляду наступне. 
Так,    ФОП Новак О.Л. є власником приміщення площею 109,3 кв. м. (магазин непродовольчих товарів) за адресою Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свободи (стара назва – вул. 60-річчя Жовтня), буд. 18.
Позивачем належним чином доведено факт споживання відповідачем теплової енергії за період 01.11.2022 по 30.11.2024.
Разом з цим, колегія суддів вважає неможливим задоволення такої позовної вимоги про стягнення коштів, яка не має здатності до арифметичної (математичної) перевірки.   
Так,   якщо розмір грошової вимоги не може бути верифікований, перевірений в ході судового розгляду, вимога не може бути задоволена навіть у разі, коли загальні підстави позову видаються суду переконливими.     
Так, позивачем взагалі не надано розрахунку обсягів теплової енергії на потреби опалення приміщення відповідача, а лише наведені пояснення, з яких неможливо встановити розмір фактично спожитої відповідачем теплової енергії у спірний період та неможливо перевірити його вірність.
Зокрема позивач, обраховуючи обсяги теплової енергії на потреби опалення приміщення ФОП Новак О.Л., послався на Методику розподілу між споживачами обсягів, спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 р. № 315, яка встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Методики № 315 загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії у кожному розрахунковому періоді розподіляється на:
- обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб (визначається спрощено та складає 25% від загального обсягу, спожитої будинком, теплової енергії, згідно п. 8, розділу IV Методики, (ст. 7) та розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку (ст. 4), (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об?ємів їх житлових/нежитлових приміщень (ст. 3), згідно п. 12, розділу IV Методики;
- обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення безпосередньо опалення житлових та нежитлових приміщень (прим) визначається як різниця загального обсягу, спожитої у будинку, теплової енергії та обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення та обсягу теплової енергії, спожитої на забезпечення загальнобудинкових потреб, (ст. 11 = ст. 6 - ст 8 - ст. 10 - ст. 7); розподіляється на площі житлових/нежитлових приміщень, підключених до ЦСО (ст. 5), пропорційно до площі кожного приміщення.
Тобто обсяг теплової енергії, спожитої на опалення житлових та нежитлових приміщень, визначається як різниця загального обсягу спожитої теплової енергії у будинку та обсягу теплової енергії витраченого на загальнобудинкові потреби, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення, обсягу спожитої теплової енергії приміщень, що оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень.
В обґрунтування позовних вимог позивачем надано лише акти зняття показників приладів обліку теплової енергії в житловому будинку за адресою вул. Свободи, 18 за період з листопада 2022 року по листопад 2024 року.
Тобто з усіх перелічених вище складових формули, які потрібні для визначення споживання конкретно визначеним споживачем обсягу теплової енергії, позивачем надано лише обсяги спожитої теплової енергії у будинку в цілому.
Зокрема, в матеріалах справи відсутні належні докази числових даних обсягу теплової енергії витраченого на загальнобудинкові потреби, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення, обсягу спожитої теплової енергії приміщень, що оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, які є складовими формули визначення споживання конкретно визначеним споживачем.
За таких обставин, матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта про те, що  з наданих позивачем документів неможливо встановити які саме вихідні дані взяті позивачем для обрахунку обсягу спожитої ним теплової енергії.
З урахуванням наведеного, констатуючи неможливість арифметичного розрахунку/перевірки судом суми позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у вимозі позивача про стягнення з відповідача 111 494,57 грн заборгованості з оплати спожитої послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.11.2024 слід відмовити.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, також просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 40100, 08 грн за період з 02.01.2023 по 31.12.2024 та інфляційні втрати в розмірі 13487,28 грн за період з січня 2023 по грудень 2024.
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції встановлено недоведеність  нарахування основної заборгованості, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а вимога позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 572,41 грн за період з 01.03.2024 р. по 31.12.2024, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції встановлено недоведеність  нарахування основної заборгованості, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а вимога позивача щодо стягнення пені задоволенню не підлягає.

Відносно інших аргументів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони жодним чином не впливають на висновок суду про недоведеність суми основного зобов`язання як підставу відмови у позові, тому не вимагають детального аналізу суду. 

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 у справі № 917/730/25 підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п.п.в) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 статті 275, п.2, 4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ФОП Новака О.Л. (вх.№1363 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 у справі № 917/370/25 задовольнити.
Рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 у справі № 917/370/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (36008, м. Полтава, вул. Польська, 2А, код ЄДРПОУ 03338030, рахунок НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК» МФО 320478)  на користь Фізичної особи-підприємця Новака Олександра Леонідовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Дана постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
       Повна постанова складена 01.08.2025.

Головуючий суддя                                                                    М.М. Слободін

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко