П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/1999/15-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Брезіна Тетяна Миколаївна 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
11 червня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління державної санітарно епідеміологічної служби у Чернівецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.12.2015 адміністративний позов задоволено частково. Головне управління державної санітарно епідеміологічної служби у Чернівецькій області зобов`язано вчинити дієвих заходів щодо усунення виявлених порушень в домоволодінні АДРЕСА_1 по відношенню до будинку і криниці АДРЕСА_2 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 перенести дворову вбиральню у домоволодінні АДРЕСА_1 на максимально допустиму відстань в межах 20 метрів від криниці і житлового будинку АДРЕСА_2 . В решті позову відмовлено. Повернуто позивачу із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73,08 грн. згідно платіжного доручення №49 від 03.09.2015.
Рішення набрало законної сили 05.01.2016.
06.02.2025 позивачі звернулись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні первинного відповідача - Головне управління державної санітарно епідеміологічної служби у Чернівецькій області на належного - Головне управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області. Крім того, позивачі просять суд постановити окрему ухвалу в адміністративній справі з виявлених порушень закону з боку первісного боржника та з боку  правоохоронного органу СВ Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.02.2025 відмовлено у задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні та прийняття окремої ухвали.
Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали виходив з того, що заміна боржника згідно виконавчого листа №824/1999/15-а від 25.01.2016 у виконавчому провадженні №49999008 його правонаступником наразі є неможливою, оскільки виконавче провадження закінчено.
При цьому, СВ Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області не є відповідальною стороною в даній справі, судом не прийнято жодного рішення стосовно зобов`язання вказаного правоохоронного органу вчиняти дії, приймати рішення на виконання постанови суду від 09.12.2015, а тому оскарження дій відповідних працівників СВ Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області може бути реалізовано заявниками у порядку КПК України та в межах кримінального провадження №42016260000000120, а не у порядку КАС України.
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, позивачі подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити заяву.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що, на їх думку, призвело до неправильного вирішення заяви.
Зазначають про неправильну юридичну кваліфікацію судом заяви позивачів, оскільки судом першої інстанції ухвалою від 03.12.2024 встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 312 КАС України.   
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
При цьому питання щодо заміни стягувача та/або боржника у виконавчому провадженні та виконавчому листі врегульовано статтею 379 КАС України.
Згідно з ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
У поданій до суду заяві від 06.02.2025 заявники просять суд замінити у виконавчому провадженні в адміністративній справі №824/1999/15-а первісного відповідача (боржника) – Головне управління державної санітарно епідеміологічної служби у Чернівецькій області на правонаступника, якого визначено - Головне управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області.
Згідно матеріалів справи 25.01.2016 судом видано виконавчий лист в адміністративній справі №824/1999/15-а.
01.02.2016 на підставі виконавчого листа №824/1999/15-а від 25.01.2016 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №49999008. У подальшому державним виконавцем вчинялись примусові дії для виконання рішення суду по справі №824/1999/15-а, а саме 29.03.2016, 10.05.2016 винесено постанови про накладення штрафу. Крім того, 10.05.2016 закінчено виконавче провадження у зв`язку із неможливістю виконати рішення суду та направлено подання до правоохоронних органів для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.
На підставі подання державного виконавця від 11.05.2016 СВ Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області порушено кримінальне провадження №42016260000000120 від 11.07.2016, яке на сьогоднішній день перебуває на стадії досудового розслідування.
Згідно  ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Стаття 39 Закону № 1404-VIII регулює питання закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. При цьому, положення ст. 41 Закону № 1404-VIII регулюють питання відновлення виконавчого провадження.
Суд наголошує, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
Аналогічні правові висновки застосовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 №2-7763/10.
Згідно матеріалів справи виконавче провадження №49999008, відкрите на підставі виконавчого листа №824/1999/15-а від 25.01.2016, закінчено 10.05.2016, а строк пред`явлення вказаного виконавчого листа завершився 06.01.2017. Крім того, виконавчий лист №824/1999/15-а від 25.01.2016  повернуто державним виконавцем до суду та міститься у матеріалах справи.
Таким чином, заміна боржника згідно виконавчого листа №824/1999/15-а від 25.01.2016 у виконавчому провадженні №49999008 його правонаступником наразі є неможливою, оскільки виконавче провадження наразі закінчено. Крім того, виконавче провадження №49999008 знищено у 2020 році, у зв`язку із закінченням 3-х річного строку зберігання завершеного виконавчого провадження переданого до архіву, що підтверджується листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області від 12.02.2025 №420/08.1-17/25.
За таких обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивачів про заміну боржника у виконавчому провадженні.
При цьому судом першої інстанції зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно ч. 1 ст. 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Згідно ст. 379 КАС України передбачено можливість заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Отже, у спірних правовідносинах позивачем може бути реалізовано право на заміну сторони боржника у виконавчому листі №824/1999/15-а від 25.01.2016 та повторне пред`явлення вказаного виконавчого листа до примусового виконання, за умови поновлення судом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Щодо заяви позивачів про постановлення судоми окремої ухвали в адміністративній справі з виявлених порушень закону з боку первісного боржника та з боку СВ правоохоронного органу Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Проте, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем не надано докази, а судом не встановлено обставин порушення закону, протиправності рішень, дій чи бездіяльність осіб, вказаних заявниками у заяві від 20.01.2025. 
При цьому, СВ Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області не є відповідальною стороною в даній справі, судом не прийнято жодного рішення стосовно зобов`язання вказаного правоохоронного органу вчиняти дії, приймати рішення на виконання постанови суду від 09.12.2015, а тому оскарження дій відповідних працівників СВ Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області може бути реалізовано заявниками у порядку КПК України та в межах кримінального провадження №42016260000000120, а не у порядку КАС України. 
Також, судом вжито заходів щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, однак з моменту ухвалення постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.12.2015 відповідач по справі № 824/1999/15-а - Головне управління державної санітарно епідеміологічної служби у Чернівецькій області реорганізовано, а правонаступником визначено Головне управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області.
Таким чином, доводи заявників про постановлення окремої ухвали є необґрунтованими та безпідставними, а отже не підлягають задоволенню.
Крім того в апеляційній скарзі скаржники також просять скасувати ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.01.2025, якою прийнято заяву Державної Установи «Чернівецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» щодо виконання постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.12.2015. 
Стосовно оскарження вказаної ухвали суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 293 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Статтею 294 КАС України регламентовано виключний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Разом з тим, оскаржувана позивачами ухвала суду від 03.01.2025 у справі № 824/1999/15-а у вказаному переліку не зазначена.
Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є ухвалою, яка відповідно до ст. 294 КАС України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, про що було вказано у такій ухвалі.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.