П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/17065/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Божук Д.А. 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
27 серпня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо розгляду звернення від 29.07.2024, перевірки викладених у зверненні обставин та фактів порушення податкового законодавства;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області розглянути звернення від 29.07.2024 по суті з дотриманням вимог Закону України "Про звернення громадян", за результатами розгляду звернення, з дотриманням вимог податкового законодавства, вчинити дії для перевірки інформації про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 податкового законодавства, зокрема щодо здійснення незаконної (не зареєстрованої) підприємницької діяльності з миття автотранспорту та килимових покриттів за адресою: АДРЕСА_1 ;
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року в задоволені позовних вимог позивача відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 29.07.2024 направив на електронну адресу Головного управління ДПС у Хмельницькій області звернення щодо здійснення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 незаконної (не зареєстрованої), на його думку, підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 .
У заяві ОСОБА_1 також просив надіслати йому документи, складені за результатами перевірки.
16.08.2024 за №416/К/22-01-24-01-03-09 відповідач надав відповідь на звернення, зі змісту якої слідує, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області 07.08.2024 було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 було відмовлено в наданні копій документів, складених за результатами перевірки.
На виконання вимог ухвали від 22.11.2024 відповідачем надано наказ ГУ ДПС у Хмельницький області "Про проведення фактичної перевірки" № 3206-П від 05.08.2024, направлення на перевірку від 05.08.2024 №5007 та №5008, акт фактичної перевірки від 07.08.2024, пояснення   найманого працівника - ОСОБА_3 .
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Згідно із статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Хмельницькій області із зверненням, в якому, зокрема, просив провести перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .
Контролюючим органом була проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , про що позивача було поінформовано листом від 16.08.2024 №416/К/22-01-2024-01-03-09.
Відповідачем надано суду наказ ГУ ДПС у Хмельницький області "Про проведення фактичної перевірки" №3206-П від 05.08.2024, направлення на перевірку від 05.08.2024 №5007 та №5008, акт фактичної перевірки від 07.08.2024, пояснення   найманого працівника - ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України від 02 жовтня 1992 року  № 2657- ХІІ «Про інформацію» податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Статтею 20 цього Закону визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Частинами 1 та 2 статті 21 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.
Відповідно до підпункту 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.
Згідно з підпункту 21.1.6 пункту 21.1 статті 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.
Частиною  2 статті 14 Закону України   «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року № 2297-VI передбачено, що поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення.
З огляду на зазначені норми, документи, складені за результатами податкової перевірки, у тому числі акт, пояснення та інші, не могли бути надані або надіслані заявнику поштою, як він про це клопотав у своєму зверненні.
При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 5.2 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
Верховний Суд в постанові від 09.11.2018 по справі №263/15749/16-а зазначив: змістовні колізії - це колізії, що виникають внаслідок часткового збігу обсягів регулювання правовідносин різними нормами права, обумовлені специфікою суспільних відносин та пов`язані з поділом норм права на загальні, спеціальні та виняткові. Крім того, у випадку наявності колізії у між спеціальним законом та загальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону.
За таких обставин, посилання позивача на положення ст.19 Закону України «Про звернення громадян», якою унормовано, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Таким чином, судом встановлено, що звернення позивача було розглянуте контролюючим органом із вжиттям заходів, спрямованих на безпосередню перевірку повідомлених ним обставин, з призначенням фактичної перевірки, виїздом за адресою, про яку зазначено у зверненні.
Таким чином, судовим розглядом не встановлено протиправної бездіяльності з боку Головного управління ДПС у Хмельницькій області, оскільки доведено, що останній, у встановлений чинним законодавством строк, розглянув подане позивачем звернення від 29.07.2024 щодо здійснення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 незаконної (не зареєстрованої), на його думку, підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , а також повідомив ОСОБА_1 про результати такого розгляду. Тобто, відповідачем були вчинені необхідні дії, спрямовані на безпосереднє проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , виданий наказ, направлення на перевірку, організований та проведений виїзд за адресою, про яку зазначено у зверненні, та отримані пояснення, щодо якого надійшло звернення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Граб Л.С.