П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/16947/24	

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Київському відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме:
- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гульчак Анни Сергіївни від 18 грудня 2023 року у ВП № 72558550 про накладення на ОСОБА_1 штрафу, розміром 1700,00 грн;
- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гульчак Анни Сергіївни від 20 лютого 2024 року у ВП № 72558550 про накладення на ОСОБА_1 штрафу, розміром 3400,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин державним виконавцем помилково встановлено факт невиконання ОСОБА_1 встановленого судом зобов`язання забезпечувати щодня у будні дні з 19.00 години контакт Левченко Аліни Віталіївни з малолітньою донькою ОСОБА_3 , мінімальною тривалістю 30 хвилин, шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або «Zoom», «Skype». 
На переконання апелянта, неможливість проведення спілкування ОСОБА_2 з донькою не є виною батька, оскільки саме небажання дитини спілкуватись з матір`ю унеможливлює відповідне спілкування.
В свою чергу, відповідачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції зроблено законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2023 року до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про примусове виконання виконавчого листа № 520/13963/17, виданого 12.07.2023 року Київським районним судом м. Одеса (на виконання постанови Одеського апеляційного суду від 21.09.2022 року), щодо зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати щодня у будні дні з 19.00 год. мінімум 30 хв. контакт ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або «Zoom», «Skype». 
При цьому, 18.08.2023 року керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72558550 та згідно статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» спрямовано рекомендованим поштовим відправленням на адресу боржника, що зазначена у виконавчому документі. Лист, направлений боржнику повернувся за закінченням терміну зберігання. 
06.10.2023 року до Відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про вжиття заходів примусового виконання. В заяві повідомлено, що боржник не надає та не забезпечує контакт з малолітньою дитиною, не виходить на будь-який зв`язок, тим самим продовжує ухилятися від виконання рішення. 
19.10.2023 року державним виконавцем спрямовано сторонам виконавчого провадження повідомлення про проведення виконавчих дій 02.11.2023 року та спрямовано боржникові рекомендованою кореспонденцією на адресую, що зазначена у виконавчому листі. Також, в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник зареєстрований за адресую, АДРЕСА_1 , за вказаною адресую також було спрямовано кореспонденцію. Листи повернулися за закінченням терміну зберігання. 
23.10.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця, про те , що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
26.10.2024 до Відділу надійшло повідомлення стягувача ОСОБА_2 , щодо виконавчого провадження, в якому зазначено актуальний номер телефону для зв`язку та повторно повідомлено, що боржник ухиляється від виконання вимог виконавчого документу. Відповідно до вимог виконавчого листа контакт необхідно забезпечувати щодня у будні дні з 19.00 год. мінімум 30 хв. 
06.11.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що здійснено контакт по відеозв`язку за допомогою додатку «WhatsApp», стягувач розмовляла з донькою ОСОБА_4 . Відео додано до АСВП. 
08.11.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
10.11.2023 року держаним виконавцем складено державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
14.11.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що здійснено контакт по відеозв`язку за допомогою додатку «WhatsApp», стягувач розмовляла з донькою ОСОБА_4 . Відео додано до АСВП. 
19.11.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що здійснено контакт по відео зв`язку за допомогою додатку «WhatsApp», стягувач розмовляла з донькою ОСОБА_4 . Відео додано до АСВП. 
08.11.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
29.11.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
01.12.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
05.12.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що здійснено контакт по відеозв`язку за допомогою додатку «WhatsApp», стягувач розмовляла з донькою ОСОБА_4 . Відео додано до АСВП. 
06.12.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що здійснено контакт по відео зв`язку за допомогою додатку «WhatsApp», стягувач розмовляла з донькою ОСОБА_4 . Відео додано до АСВП. 
11.12.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
12.12.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця, про те , що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
14.12.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця, про те , що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
18.12.2023 до Відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про вжиття заходів примусово виконання, в якій зазначено, що відповідно до вимог виконавчого документу боржник зобов`язаний забезпечувати щодня у будні дні з 19.00 год. мінімум 30 хв. контакт ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично з моменту відкриття виконавчого провадження 18.08.2023 року по 18.12.2023 року контакт матері з дитиною відбувся тільки п`ять разів. Боржник не надає та не забезпечує контакт з малолітньою дитиною, не виходить на зв`язок, тим самим продовжує ухилятись від виконання рішення суду. Враховуючи викладене та на підставі статтей 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач просить винести постанову про накладання штрафу на боржника. 
18.12.2023 року державним виконавцем, керуючись статтями 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу, розміром 1700 грн, яку спрямовано на адресу боржника, що зазначена у виконавчому документі рекомендованою кореспонденцією. Лист повернувся за закінченням терміну зберігання. 
Крім того, 21.12.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця, про те , що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
26.12.2023 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
04.01.2024 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
09.01.2024 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
17.01.2024 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
24.01.2024 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
06.02.2024 року державним виконавцем спрямовано на адресу боржника вимогу державного виконавця про надання письмових пояснень, щодо стану виконання вимог виконавчого документу. Лист повернувся за закінченням терміну зберігання. 
Також державним виконавцем спрямовано лист стягувачу з проханням надати пояснення, щодо стану виконання вимог виконавчого документу боржником. 
При цьому, 12.02.2024 до Відділу надійшли пояснення стягувача ОСОБА_2 в якому зазначено, що після 19.11.2023 року донька жодного разу не спілкувалася з матір`ю ОСОБА_2 , боржник продовжує ухилятися від виконання рішення суду. Враховуючи викладене та на підставі статтей 63,75 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач просить повторно винести постанову про накладання штрафу на боржника. 
12.02.2024 року держаним виконавцем складено акт державного виконавця про т, що контакт стягувача ОСОБА_2 з донькою шляхом відеозв`язку не відбувся. 
20.02.2024 року державним виконавцем, керуючись статтями 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження» повторно винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн, яку спрямовано на адресу боржника, що зазначена у виконавчому документі рекомендованою кореспонденцією. Лист повернувся за закінченням терміну зберігання. 
Не погоджуючись із прийнятими постановами про накладення штрафу, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про відмову в задоволенні позову, так як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність оскаржуваних рішень, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Згідно ч. 2 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Згідно ч. 3 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 4 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
Між тим, наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.
Згідно п. 1 розділу І Інструкції, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 8 розділу ІХ Інструкції, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.
Згідно п. 9 розділу ІХ Інструкції, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону.
При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.
Крім того, Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності двох постанов державного виконавця про накладення штрафу від 18 грудня 2023 року та 20 лютого 2024 року у ВП № 72558550.
В даному випадку, державним виконавцем встановлено, що позивачем, як боржником у виконавчому провадженні, не забезпечено спілкування ОСОБА_2 з їхньою спільною донькою, а як наслідок не виконано рішення суду про встановлення побачень з дитиною.
В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, з аналізу наведених норм права вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності такого боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений рішенням суду чи державним виконавцем.
Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати в чому полягає причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.
В даному випадку, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем здійснювалась перевірка виконання рішення суду та складались відповідні акти, якими фіксувався результат виконання ОСОБА_1 зобов`язання забезпечувати щодня у будні дні з 19.00 години контакту ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , мінімальною тривалістю 30 хвилин, шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або «Zoom», «Skype». 
При цьому, з доводів апеляційної скарги вбачається, що державним виконавцем помилково встановлено неможливість проведення спілкування ОСОБА_2 з донькою саме з вини позивача, оскільки виключно небажання дитини спілкуватись з матір`ю унеможливлює відповідне спілкування.
Вказані обставини, на переконання апелянта, державний виконавець міг встановити за наслідком аналізу поведінки дитини у ті дні, коли спілкування відбувалось, зафіксовано актами та відповідними відеозаписами.
Між тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини.
Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року, у справі № 607/20536/19.
Тобто, позивач має право звернутись до суду з метою зміну графіку/способу побачень, контакту матері з дитиною, з наданням відповідних доказів.
В свою чергу, за умови існування чинного зобов`язання, накладеного на позивача судом, щодо забезпечення щодня у будні дні контакту ОСОБА_2 з малолітньою донькою у форматі відеозв`язку, позивач зобов`язаний виконувати відповідне зобов`язання.
При цьому, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції у тому, що самі лише доводи позивача про небажання дитини спілкуватись з матір`ю не доводять неможливості такого спілкування, без виходу позивача на зв`язок у встановлені дні та час.
Тому, колегія суддів вважає, що державним виконавцем правомірно прийнято оскаржувані постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду, а як наслідок погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.
Між тим, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи, достатніх для скасування його рішення, не допущено.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

             Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
             Судді	  	О.В. Єщенко    А.В. Крусян