УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

16 червня 2025 року 
м. Київ

справа №160/18392/24
адміністративне провадження № К/990/19738/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу   Міністерства оборони України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (суддя Царікова О.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року (колегія у складі суддів Шальєвої В.А., Іванової С.М., Чередниченка В.Є.)
у справі № 160/18392/24
за позовом    ОСОБА_1 
до     Міністерства оборони України
про   визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також - відповідач, скаржник), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 08.12.2023 № 22/в у частині відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення (травми, контузії), отриманої під час виконання обов`язків військової служби;
- зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення (травми, контузії), отриманої під час виконання обов`язків військової служби.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025, позов задоволено.

08.05.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України, в якій останнє з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025, а натомість ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
У скарзі скаржник серед іншого заявляв про поновлення йому пропущеного строку на касаційне оскарження. 
Верховний Суд, визнавши наведені скаржником доводи щодо причин пропуску ним строку на касаційне оскарження неповажними, ухвалою у від 21.05.2025 залишив касаційну скаргу Міністерства без руху з мотивів її невідповідності вимогам ч. 2 і 3 ст. 332 КАС України. При цьому Суд визначив скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

На виконання вимог ухвали від 21.05.2025 від скаржника до Верховного Суду надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження. Вказана заява обґрунтована тим, що первісна своєчасна подана касаційна скарга повернута ухвалою Верховного Суду від 10.04.2025 з причини неусунення недоліків такої скарги (а саме у зв`язку із ненаведенням підстав для касаційного оскарження судових рішень). З повторною касаційною скаргою Міністерство оборони України звернулося в найкоротший строк (14.04.2025), проте й цю скаргу Верховний Суд повернув ухвалою від 30.04.2025 з причини відсутності обгрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України. 
Надалі відповідач звернувся до Верховного Суду втретє з відповідною скаргою, яку також залишено без руху згідно з ухвалою від 21.05.2025. Скаржник вважає, що у поданій заяві від 03.04.2025 ним наведені достатні пояснення щодо поважності причин пропуску строку звернення.

Разом з тим, Суд дійшов висновку, що дані доводи є неналежними для задоволення клопотання про поновлення строку, виходячи з наступного.
Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Проте зазначені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки непоодинокі випадки недотримання особою вимог КАС України при поданні касаційних скарг (зокрема, щодо її змісту в частині наведення підстав касаційного оскарження та їх обгрунтування в розумінні процесуальних норм ч. 4 ст. 328 КАС України), що мало наслідком їх повернення не свідчить про наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі.
Враховуючи зазначене, Суд вважає, що відповідачем не наведено обставин, які б могли вказати на існування дійсних перешкод чи труднощів пропуску строку на касаційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на звернення до суду із касаційною скаргою.
Оскільки будь-яких інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, доводів на їх обґрунтування скаржником не наведено, й відповідних доказів на їх підтвердження не надано, то Суд не вбачає підстав для визнання наведених останнім причин пропуску такого строку поважними.

Окрім того, як було зазначено скаржником й вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», Міністерство оборони України раніше вже реалізовував своє право на касаційне оскарження у цій справі, однак ухвалами Верховного Суду від 10.04.2025 і 30.04.2025 касаційні скарги повернуті скаржнику з причини ненаведення в них належних обгрунтувань щодо заявленої підстави касаційного оскарження. 
За результатами проведеного аналізу змісту вкотре поданої касаційної скарги, Судом з`ясовано, що вона не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом, оскільки скаржником не приведено касаційну скаргу у відповідність із нормами процесуального закону, зокрема, в частині належного обґрунтування неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними. 
За викладених обставинах, Суд вважає, що Міністерству оборони України слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України.

Керуючись ст. 333 КАС України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження.
2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі № 160/18392/24. 
3. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб