П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/31815/24	

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,
повний текст судового рішення
складено 03.03.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Джабурії О. В.,
суддів – Кравченка К. В., Вербицької Н. В.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі за позовом адвоката Кобби Дмитра Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

11 жовтня 2024 року адвокат Кобба Д. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі – ГУ ДСНС в Одеській області), в якому просив:
-          визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців – січень 2008 року;
-          зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців – січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум;
-          визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.06.2024 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
-          зобов`язати нарахувати та виплатити щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.06.2024 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі – Порядок №1078), з урахуванням виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги адвокат зазначив, що його довіритель проходив службу у ГУ ДСНС в Одеській області та, відповідно до наказу № 492 від 25.06.2024, виключений з кадрів ДСНС України та знятий з усіх видів забезпечення 25.06.2024.
30.08.2024 адвокат звернувся до ГУ ДСНС в Одеській області із адвокатським запитом №249-ФО, в якому просив повідомити чи нараховувалась та виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день звільнення зі служби. У відповіді на адвокатський запит від 23.09.2024 за вих. № 694 відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по день звільнення зі служби здійснювалась повністю у межах кошторисних призначень. Однак, як вбачається із наданої відповідачем довідки про грошове забезпечення позивача, індексація грошового забезпечення позивача здійснювалась відповідачем частково.
На переконання адвоката, базовим місяцем для нарахування індексації за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 є січень 2008 року. Також, на його думку, з 01.03.2018 по 25.06.2024 ОСОБА_1 має бути нарахована та виплачена щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення у розмірі 4426,48 грн.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу проведена у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах кошторисних призначень. Також наполягав на пропуску позивачем строку звернення до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року позовну заяву задоволено частково.
Суд визнав протиправною бездіяльність ГУ ДСНС в Одеській області у вигляді невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців – січень 2008 року.
Зобов`язав ГУ ДСНС в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців – січень 2008 року, з урахуванням виплачених йому сум.
Визнав протиправною бездіяльність ГУ ДСНС в Одеській області у вигляді невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 25.06.2024 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Зобов`язав ГУ ДСНС в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 25.06.2024 включно, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно індексація грошового забезпечення позивача не проводилась, що є порушенням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Щодо визначення базового місяця для розрахунку індексації за вказаний період, суд першої інстанції указав, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно для цілей застосування Порядку №1078 є січень 2008 року.
Щодо індексації за період з 01.03.2018 по 25.06.2024 у фіксованій величині щомісячно, відповідно до приписів абзацу 4-6 пункту 5 Порядку №1078, суд першої інстанції зазначив наступне.
Нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивачки, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
На думку суду першої інстанції, з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Спираючись на усталену практику Верховного Суду, сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
З довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 суд першої інстанції установив, що у лютому 2018 році грошове забезпечення позивача складало 9776,88 грн.
У березні 2018 року посадовий оклад позивача збільшився, у зв`язку із чим, грошове забезпечення ОСОБА_1 за березень 2018 року становило 10579 грн.
Отже, грошове забезпечення позивача з урахуванням постійних його складових за березень 2018 року збільшилось на 802,98 грн. (А) (10579,86 грн. – 9776,88 грн.).
Оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року не перевищує суму можливої індексації, то позивач має право на отримання щомісячної індексації – різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 25.06.2024 у розмірі 3660,17 грн. (4463,15 – 802,98).
Разом з цим, суд першої інстанції указав, що, відповідно до пункту 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Отже, індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась за період з 01 січня 2023 по 31 грудня 2023 року.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову, ГУ ДСНС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Обґрунтування апеляційної скарги складається з такого.
По-перше, скаржник указує на те, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки 25.06.2024 його було виключено зі списків особового складу, а з даним позовом звернувся 11.10.2024.
По-друге, проведення індексації перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за її межі. Суду першої інстанції було надано довідку про грошове забезпечення позивача за відповідний період, з якої вбачається, що індексація грошового забезпечення виплачувалась згідно кошторисних призначень та у періоди, коли це було передбачено законодавством.
По-третє, щодо виплати індексації-різниці грошового забезпечення з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 25.06.2024 включно, скаржник указує, що починаючи з березня 2018 року посадовий оклад позивача було збільшено та з довідки про грошове забезпечення вбачається, що з кожним місяцем підвищення доходу позивача ставало більшим, а, отже, різниця між індексацією та підвищенням доходу постійно змінювалась у меншу сторону.

Адвокат Кобба Д. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , скориставшись процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою та просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Мотиви відзиву відтворюють позицію суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Разом з цим, адвокат вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом, оскільки звернення до суду відбулось одразу після отримання відповіді на адвокатський запит щодо нарахування та виплати індексації за спірний період.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА
ОСОБА_1 проходив службу у ГУ ДСНС в Одеській області.
Наказом начальника ГУ ДСНС в Одеській області від 25.06.2024 №492 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення 25.06.2024 (а.с.17).
У наказі, зокрема, зазначено виплатити:
премію у розмірі 290% з 01 червня 2024 року по день виключення;
надбавку за особливості проходження служби у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років по день виключення;
надбавку за кваліфікацію першого класу у розмірі 5%;
додаткову винагороду за календарні дні з розрахунку 10 000 гривень на місяць за 12, 24 та 25 червня 2024 року.
Встановити та виплатити надбавку за вислугу років у розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням, з 01 червня 2024 року по день виключення (станом на 25 червня 2024 року календарна вислуга становить 26 років 10 місяців 17 днів).
Виплатити компенсацію за невикористані 3 календарні дні щорічної основної відпустки за 2024 рік.
Матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 рік отримав.
Матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік не отримав.
30.08.2024 представник позивача звернувся до ГУ ДСНС в Одеській області із адвокатським запитом, у якому просив надати інформацію чи нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 , за період з 01.01.2016 по день звільнення зі служби, індексація грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку №1078. У випадку, якщо така індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, повідомити з яких підстав та надати довідки про розміри грошового забезпечення за періоди, в яких індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.15-16).
На цей запит отримано лист-відповідь від 23.09.2024, у якій зазначено, що надається довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби в ГУ ДСНС в Одеській області з 01.01.2016 по день звільнення. У листі зазначено, що відповідно до постанови Кабміну України від 17.07.2023 №1078 індексація грошового забезпечення виплачена в повному обсязі в межах кошторисних призначень (а.с.18).
Згідно довідки про грошове забезпечення позивача у 2016-2024 роках, ОСОБА_1 у 2016-2017 роках індексація грошового забезпечення не виплачувалась, у 2018 році – була виплачена лише за грудень 2018 року у сумі 71,08 грн., у 2019 -2022 роках - виплачувалась поточна індексація.
Вважаючи протиправною невиплату індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період проходження служби з 01.01.2016 по 25.06.2024, адвокат Кобба Д. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів дійшла наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами частини 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі – Закон №1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Статтею 6 Закону №1282-XII визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з пунктом 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 (проведення індексації грошових доходів населення) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Разом з тим, слід звернути увагу, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Так, на момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 Постанови №1294 вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дозволяє суду зробити висновок про незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців в період з 01.01.2008 до 01.03.2018.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року підлягають задоволенню.

Також слід зазначити, що посилання скаржника на відсутність коштів для виплати індексації, судом апеляційної інстанції не береться до уваги, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Суд також не погоджується з доводами апелянта, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах наявних фінансових ресурсів бюджетів на відповідний рік, як на підтвердження правомірності своїх дій по не виплаті позивачу індексації грошового забезпечення, оскільки невиплата індексації є обмеженням її права на оплату праці та не може залежати від наявності або відсутності фінансових ресурсів бюджету.
Позиція аналогічного змісту викладена у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17 та від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» з цього приводу зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Суд звертає увагу також на правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у п. 23 справи «Сук проти України» від 10.03.2011, заява №10972/05, де зазначено, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.
Наступне на чому слід зупинити увагу – спірний період виплати відповідачем індексації не в повному обсязі з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 25.06.2024 у фіксованій величині щомісячно, відповідно до приписів абзацу 4-6 пункту 5 Порядку №1078.
Так, поняття індексації-різниці викладено у абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року передбачають обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстав для висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.
З матеріалів справи вбачається, що поточна індексація за спірний період не є предметом даного спору.
У свою чергу, позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація-різниця за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 25.06.2024.
Водночас, невиплата позивачу індексації грошового забезпечення за 2023 рік не є предметом апеляційного оскарження, а тому судом апеляційної інстанції даний період не переглядається.
З огляду на приписи пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Верховний Суд у вищезазначених справах дійшов висновку, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
У цій категорії спорів Верховний Суд неодноразово зауважував, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих ним сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити (постанови від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 07.12.2023 у справі №360/381/23, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 06.07.2023 у справі №560/6684/22, від 15.08.2023 у справі №400/3784/22, від 19.12.2024 року у справі №420/11410/23).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту, а саме зобов`язання нарахувати індексацію, без визначення її конкретного розміру, не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача.
Як зазначено вище, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
З урахуванням вищевикладеного та усталеної правової позиції Верховного Суду, сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року складає 1762 грн. * 253,30% = 4463,15 грн.
Так, з довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що у лютому 2018 року його грошове забезпечення становило в загальному розмірі 9776,88 грн., а в березні 2018 року – 10579 грн.
Тобто, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 збільшився у березні 2018 року на 802,98 грн.
У зв`язку з цим, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, тобто 3660,17 грн. (4463,15 – 802,98).
За таких умов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням пункту 5 Порядку №1078 підлягала виплаті позивачу у розмірі 3660,17 грн. щомісячно до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення (переведення).
У доводах апеляційної скарги скаржник не спростовує вказані висновки суду першої інстанції.
Щодо доводу апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів звертає увагу, що з метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у правовідносинах щодо застосування приписів статті 233 КЗпП України, судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду здійснила перегляд судового рішення у справі № 460/21394/23 (постанова від 21 березня 2025 року).
Так, Верховний Суд дійшов висновку, якщо мають місце тривалі правовідносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-ІХ).
Початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року) необхідно обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.
Тобто, судова палата сформувала єдиний підхід до нових змін в законодавстві, які обмежують термін звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, а саме: такі зміни не поширюються на події, які мали місце до 19 липня 2022 року. Зокрема, для стягнення заробітної плати чи індексації, яка належить працівнику за період до цієї дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону.
Крім того, згідно пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, тобто до 30 червня 2023 року.
Отже за період до 31.12.2022 позивачем строки звернення до суду не пропущені.
За 2023 рік суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні вимог щодо виплати на його користь індексації грошового забезпечення та позивач рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржив.
У свою чергу, за правилами статті 233 КЗпП України, у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні позивач має право звернутись у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Як вбачається з наказу № 492 від 25.06.2024, позивач виключений з кадрів ДСНС України та знятий з усіх видів забезпечення 25.06.2024.
30.08.2024 адвокат звернувся до ГУ ДСНС в Одеській області із адвокатським запитом №249-ФО, в якому просив повідомити чи нараховувалась та виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день звільнення зі служби.
У відповіді на адвокатський запит від 23.09.2024 за вих. № 694 відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по день звільнення зі служби здійснювалась повністю у межах кошторисних призначень.
Після цього, 11.10.2024 представник позивача звернувся до суду зданим позовом, тобто в межах тримісячного строку звернення до суду.
Отже, доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду є необґрунтованими.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.
Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.
Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись статтями 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька    К.В. Кравченко