Справа № 308/7197/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2025                 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі представника Закарпатської митниці – Зубенка І.І., захисника – адвоката – Радь І.І., розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника начальника Закарпатської митниці ОСОБА_1 на постанову Ужгородського  міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2025 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою Ужгородського  міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення (справі про порушення митних правил) відносно громадянина України ОСОБА_2 , закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.
Товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №0781/30500/24 від 02.12.2024, а саме: дрова колоті в сітках в кількості 29,70 м.куб. – повернуто ОСОБА_3 або її представнику за дорученням.
       Відповідно до постанови та протоколу про порушення митних правил, - 05 травня 2025 року, під час здійснення аналізу інформації, що міститься в інформаційних системах Держмитслужби щодо митних декларацій від 24.03.2024 №24UA305030002293U3 та від 30.10.2024 №24UA305030002340U0, які були оформлені на підставі міжнародного договору від 14.10.2024р. № 01/1410 та рахунків фактур (інвойсів) від 21.10.2024р. №2110-35, від 30.10.2024р. № 3010-35, встановлено що покупцем товару в обох випадках вказано «SteaReySal S.R.L.» (021857, District 2, LT. VictorManu 36, Bldg. C2, Entrance B, App.7, Bucharest, Romania), а продавцем ФГ "НОВА ЖИТНИЦЯ" (ЄДРПОУ 45587007, м. Львів, вул. Грузинська, 25/17).
За результатами моніторингу протоколів про порушення митних правил складених відносно суб`єктів ЗЕД в зоні діяльності інших митниць встановлено що Львівською митницею, 09.04.2025р. запроваджено справу про порушення митних правил № 0543/UA209000/2025 за ознаками ч.1 ст. 483 МКУ в якій окрім іншого, зазначено: У результаті опрацювання відповіді митних органів Румунії встановлено, що відповідно до сертифікату, виданого офісом Національного торгового реєстру румунська компанія «SteaReySal S.R.L.» (021857, District 2, LT. VictorManu 36, Bldg. C2, Entrance B, App.7, Bucharest, Romania) уклала договір про правову допомогу № В 2770804 від 11.11.2020 року (дійсний до 10.11.2021 року). Договір про правову допомогу не був продовжений після 10.11.2021 року. Відповідно до «Реєстру неактивних чи таких, діяльність яких відновлена платників податків», компанія «SteaReySal S.R.L.» (021857, District 2, LT. VictorManu 36, Bldg. C2, Entrance B, App.7, Bucharest, Romania) була зазначена як неактивна з 25.02.2022р. Відповідно до інформації, одержаної з баз даних румунської митної адміністрації, компанія «SteaReySal S.R.L.» (021857, District 2, LT. VictorManu 36, Bldg. C2, Entrance B, App.7, Bucharest, Romania) не має номера ЕОRІ, отже, вона не може здійснювати операції з імпорту/випуску у вільний обіг товарів на території Румунії. Жодних транзакцій не було здійснено через банківські рахунки, відкриті компанією «SteaReySal S.R.L.» (021857, District 2, LT. VictorManu 36, Bldg. C2, Entrance B, App.7, Bucharest, Romania) та її адміністратором в банках.
Враховуючи вищевикладене, 18.04.2025р. Закарпатською митницею направлено лист № 7.7-6/20-06/4/3251 до Департаменту міжнародної взаємодії Державної митної служби України щодо надання матеріалів запиту до митних органів Румунії, а також отриманої відповіді в рамках надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при експорті товарів, покупцем яких заявлена Румунська компанія «SteaReySal S.R.L.» (021857, District 2, LT. VictorManu 36, Bldg. C2, Entrance B, App.7, Bucharest, Romania).
21.04.2025 року на адресу Закарпатської митниці надійшов лист Департаменту міжнародної взаємодії Державної митної служби України від 21.04.2025 №26-02/26-04/7/962 (вх. митниці №7743/4/7.7-1 від 21.04.2025), яким направлено відповідь митних органів Румунії на запит стосовно надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при вивезенні за межі митної території України сільськогосподарської продукції продавцем якої є ФГ «НОВА – ЖИТНИЦЯ» (79022, Україна, м. Львів, вул. Грузинська, буд., 25/17, код ЄДРПОУ 45587007), а покупцем заявлена Румунська компанія «SteaReySal S.R.L.» (021857, District 2, LT. VictorManu 36, Bldg. C2, Entrance B, App.7, Bucharest, Romania).
У результаті опрацювання відповіді митних органів Румунії встановлено, що відповідно до сертифікату, виданого офісом Національного торгового реєстру румунська компанія «SteaReySal S.R.L.» уклала договір про правову допомогу № В 2770804 від 11.11.2020 року (дійсний до 10.11.2021 року). Договір про правову допомогу не був продовжений після 10.11.2021 року. Відповідно до «Реєстру неактивних чи таких, діяльність яких відновлена платників податків», компанія «SteaReySal S.R.L.» (021857, District 2, LT. VictorManu 36, Bldg. C2, Entrance B, App.7, Bucharest, Romania) (податковий ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) була зазначена як неактивна з 25.02.2022 року. Відповідно до інформації, одержаної з баз даних румунської митної адміністрації, компанія «SteaReySal S.R.L.» не має номера ЕОRІ, отже, вона не може здійснювати операції з імпорту/випуску у вільний обіг на території Румунії. Компанія «SteaReySal S.R.L.» оголошена податковими органами неактивною станом на 25.02.2022 року. Жодних трансакцій не було здійснено через банківські рахунки, відкриті компанією «SteaReySal S.R.L.» та її адміністратором в банках.
Відповідно до Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-ХІІ зовнішньоекономічна діяльність це діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.
Також, даним Законом визначено поняття зовнішньоекономічного договору (контракту). Відповідно, зовнішньоекономічним договором (контрактом), є домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності. Іноземними суб`єктами господарської діяльності є суб`єкти господарської діяльності, що мають постійне місцезнаходження або постійне місце проживання за межами України.
Згідно з ст. 6 вищевказаного Закону суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України.
Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.
За результатом опрацювання вищевказаних документів Закарпатською митницею встановлено, що румунська компанія «SteaReySal S.R.L.» (021857, District 2, LT. VictorManu 36, Bldg. C2, Entrance B, App.7, Bucharest, Romania) зазначена як неактивна з 25.02.2022 року та жодних трансакцій через банківські рахунки, які вказували б на перерахунок коштів за придбаний товар не здійснювала, а отже, вона не могла бути покупцем товарів та здійснювати зовнішньоекономічну діяльність шляхом укладання зовнішньоекономічного контракту.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 р. № 8 судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Зокрема, відповідно до п. 6 вказаної Постанови підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесені неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.
Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються не відповідають дійсності.
Відповідно до ч. 3 ст. 75 Митного кодексу України для поміщення товарів у митний режим експорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 3.2. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 р. №651, відомості, заявлені у митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Підпунктом г, п.1, ч1. ст. 335 Митного кодексу України визначено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: комерційні документи на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів.
Статтею 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 8 ст. 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
У відповідності до зазначених вище митних декларацій ФГ «НОВА – ЖИТНИЦЯ» (код ЄДРПОУ 45587007) є продавцем та виробником сільськогосподарської продукції а також особою відповідальною за фінансове врегулювання.
У відповідності із положеннями ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами відповідальності при вчиненні порушення митних правил підприємствами є посадові особи цих підприємств.
На виклики (вих. митниці №7.7-20/20-10/14/1482 від 21.04.2025, №7.7-20/20-10/14/1685 від 02.05.2025) до Закарпатської митниці щодо з`ясування обставин по вищевказаних фактах керівник ФГ «НОВА – ЖИТНИЦЯ» (код ЄДРПОУ 45587007) громадянин України ОСОБА_2 не прибув.
Таким чином, керівник ФГ «НОВА – ЖИТНИЦЯ» (код ЄДРПОУ 45587007) громадянин України ОСОБА_2 , вчинив дії, спрямовані на переміщення сільськогосподарської продукції «соєві боби» в кількості 3 552 080 кг., загальною вартістю 27 158 801,05 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів зовнішньоекономічний контракт від 14.10.2024 № 01/1410, що містить неправдиві відомості щодо одержувача (покупця) товарів.
       Не погоджуючись з даною постановою заступник начальник Закарпатської митниці Т. Кравченко подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду про закриття провадження в справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 . Просить прийняти нове рішення, яким ОСОБА_2 визнати винною у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України та призначити стягнення згідно з санкцією ч.1 ст.483 МК України. 
Від представника Радь І.І., який діє в інтересах ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив постанову судді залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
       Заслухавши пояснення представника митниці - Зубенка І.І., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, адвоката – Радь І.І., який заперечив доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Як вбачається з матеріалів провадження, вказані вимоги закону при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 були дотримані в повному обсязі.
Згідно ч.1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. 
Відповідно до ч.1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ч.1 ст. 483 МК України, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.08.2025 3 приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю. 
З аналізу змісту диспозиції ч.1 ст. 483 МК України вбачається, що основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даним законом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи. 
Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України у тому числі і шляхом надання неправдивих відомостей, які необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості. 
Отже, власник товару підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані, а тому за відсутності зазначених умов, не утворює в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 статті 483 МК України.
Згідно зі статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. 
Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 483 МК України, може бути вчинене лише умисно. Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону. 
Обґрунтовуючи наявність в діях ОСОБА_4 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МК України митний орган вказав про дані, отримані ним в порядку співпраці з митними чи іншими органами Румунії, через Департамент міжнародної взаємодії. 
Однак, слід зазначити, що в діях ОСОБА_4 не було жодного умислу спрямованого на переміщення сільськогосподарської продукції «соєві боби» в кількості 3 552 080 кг., через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу, як підстави для переміщення товарів зовнішньоекономічний контракт від 14.10.2024 року за №01/1410, що містить неправдиві відомості щодо одержувача (покупця) товару. 
У розпорядженні ОСОБА_4 , як посадової особи ФГ «НОВА – ЖИТНИЦЯ», були всі необхідні та достатні відомості, контакти відбулись з посадовими особами компанії STEA REY SAL S.R.L. належним Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.08.2025 4 чином. 
Стосовно відсутності чи наявності у вказаної компанії STEA REY SAL S.R.L. тих чи інших номерів, які надають можливість здійснювати імпорт товарів в Румунію, чи вести бізнес на території Румунії, чи наявності в неї статусу активна чи не активна, це не могло бути та і не може бути підставою для встановлення в діях ОСОБА_4 ознак вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, чи ознак умислу щодо приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу, як підстави для переміщення товарів зовнішньоекономічний контракт від 14.10.2024 року за №01/1410, що містить неправдиві відомості щодо одержувача (покупця) товару, адже такий не міг навіть мати у розпорядженні таку інформацію. 
Як встановлено самим митним органом, компанія STEA REY SAL S.R.L. створена в 2020 році, а точніше – 16.11.2020 року, що за загальними принципами ведення господарської діяльності є доволі не нова компанія, що заслуговує саме на довіру до контрагента. 
Отже, беручи до уваги вищевказані вимоги національного законодавства та усталеної судової практики є достатні підстави прийти до висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки прямого умислу на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані чи документи, а від так відсутні умови, що утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 статті 483 МК України. 
Відповідно до ч.1, статті 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч.1, статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Щодо можливої неналежності чи не допустимості договору від 14.10.2024 року №01/1410 та рахунків фактур (інфойсів) від 21.10.2024р. №2110-35, від 30.10.2024р. №3010-35. 

Так, митний орган вдався до аналізу первинних документів господарської операції, хоча з огляду на його повноваження, це не в його компетенції. В протоколі зазначається, що згідно отриманої інформації з баз даних румунської митної адміністрації компанія STEA REY SAL S.R.L. є неактивна.

По – перше, обґрунтованих сумнів викликає сама відповідь уповноважених органів румунської митної адміністрації, оскільки зі змісту такої не можливо достовірно встановити чи вказаний контрагент не існує, чи він не активний, а відповідно не можна вважати подані договір від 14.10.2024 року №01/1410 та рахунки фактури (інфойси) від 21.10.2024р. №2110-35, від 30.10.2024р. №3010-35 такими, що містять не правдиві відомості щодо одержувача товару. 

По – друге, умовивід митного органу про фіктивність даних про контрагента, не Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.08.2025 5 відповідає даним отриманим від уповноважених органів румунської митної адміністрації, оскільки такі якраз і підтвердили наявність такого контрагента, наявність адреси, коду реєстрації. А поняття не активності, роз`яснено, як ніби відсутність можливості приймати експорт, а саме у зв`язку з тим, що за румунським законодавством компанія STEA REY SAL S.R.L. не продовжила не відомий нам договір про надання правової допомоги, але це однозначно не визначає ознаку фіктивності даних чи відомостей, які містяться в поданих документах. 

По – третє, відповідно до ч.1, статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст. 1 МК України, законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. 

Питання недостовірності даних в офіційно поданих документах митному органу, однозначно має вирішуватись в контексті встановлення у порядку визначеним законодавством України, а саме Кримінальним кодексом України (358 КК України), а не судженнями працівників митного органу в пост-митному аудиті, після прийняття поданих офіційних документів та після проведення за такими відповідної митної операції, сплати податків та митних платежів. 

Окремо треба звернути увагу, що в силу вимог цивільного законодавства нікчемність, недійсність або фіктивність правочину (договору від 14.10.2024 року №01/1410 та рахунків фактур (інфойсів) від 21.10.2024р. №2110-35, від 30.10.2024р. №3010-35) не може бути встановлена лише на підставі листа з невідомим перекладом, а тому в цьому випадку посадові особи Закарпатської митниці вийшли за межі свої повноважень при складанні протоколу про ПМП. 

Долучені до справи документи, які отримані митним органом на запит від митних органів інших держав, не мають офіційного перекладу на українську мову, а також не засвідчені належним чином, що позбавляє можливості вважати їх офіційними, а тому вони не можуть бути використані як належні докази в даній справі.

Матеріали справи містять лише неофіційний переклад, який виконано якоюсь особою, однак такий переклад теж не можна вважати офіційним, оскільки вказані документи митного органу не прошиті та не посвідчені відповідним перекладачем, зокрема не зрозуміло чи має особа, що його здійснювала право та свідоцтво фахівця у галузі перекладу.

Щодо порушення строків складання протоколу про порушення митних правил. 

Частиною 1 статті 486 МК України передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону. 

Відповідно до ч.1 ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. 

Статтею 254 КУпАП передбачено, зокрема, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. 

Так, як встановлено в самому протоколі про ПМП №0326/UA305000/2025 від 05.05.2025р., наявність обставин ніби «не активності компанії STEA REY SAL S.R.L.», стала відома митному органу 09.04.2025 року з огляду на результати моніторингу, а саме протоколу про ПМП №0543/UA209000/2025. 

18.04.2025р. Закарпатська митниця направила лист №7.7-6/20-06/4/3251 до Департаменту міжнародної взаємодії Державної митної служби України щодо надання матеріалів запиту до митних органів Румунії, а також отриманої відповіді в рамках надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при експорті товарів, покупцем яких заявлена румунська компанія STEA REY SAL S.R.L.
Вже 21.04.2025р. на адресу Закарпатської митниці надійшов лист від Департаменту міжнародної взаємодії Державної митної служби України від того ж дня за №26-02/26- 04/7/962, яким надані відповіді митних органів Румунії. 

Звертаємо увагу суду, що протокол про порушення ПМП №0326/UA305000/2025 від 05.05.2025р. складений тільки - 05.05.2025р., тобто в порушення в порушення 254 КУпАП та з пропуском строку вказаного в даній нормі. 

Слід наголосити, що згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 

Диспозиція ст. 483 МК України містить вичерпний перелік відомостей, за неправдивість яких передбачена відповідальність, а тому з огляду на зазначене вище, вважаємо, що митний орган склав протокол на підставі безпідставних доказів та Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.08.2025 7 прийшов до необґрунтованих висновків щодо подання чи внесення Василевським не правдивих відомостей щодо одержувача (покупця) товарів. 

Окремо слід зауважити, що в даному випадку відсутня заподіяна шкода інтересам держави, оскільки товар випущений у вільний обіг, сплачені всі відповідні митні платежі. 

Одним з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними. 

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 року (справа N 760/10803/15-а; провадження N К/9901/19074/18). 

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. 

Відповідно до принципу «позарозумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак неможна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. 

Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого. 

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. 

ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. 

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23- Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.08.2025 8 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності. 

Верховний Суд України у п.39 своєї постанови від 08 липня 2020р. у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18) зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23 вересня 1998 року, Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. У рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». 

Всупереч вимогам ст.486 Митного кодексу України, складання протоколу про порушення митних правил здійснено неповно та без об`єктивного з`ясування всіх обставин. Уповноваженою особою митного органу не встановлено достовірних беззаперечних фактичних даних в підтвердження ознак як об`єктивного, так і суб`єктивного складу адміністративного правопорушення: вчинення саме ОСОБА_2 умисних дій, спрямованих на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, тобто порушення митних правил, передбачених ст. 483 МК України. 

Протокол про ПМП, та інші докази, які містяться в матеріалах справи не дають підстави стверджувати про наявність у ОСОБА_2 суб`єктивної сторони у формі прямого умислу на переміщення товару через митний кордон України товарів з використанням при цьому документів, які є підробленими чи одержані незаконним шляхом, або містять неправдиві дані. 

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30 травня 2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20 вересня 2016 року, ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). 

Поряд з цим, якщо притягнення особи до відповідальності заст. 483 МК Україниобґрунтовується поданням митному органу невідповідних документів, як Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.08.2025 9 підстав для переміщення товару через митний кордон України, то у цьому випадку має бути доведено хоча б одне з наведеного: - підроблення таких документів; - одержання їх незаконним шляхом; - наявність в них неправдивих відомостей щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць їх маркування та номерів; - або наявність в них неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості. 

Самі по собі відповіді митних органів Румунії щодо Компанії «SteaReySal S.R.L.» а саме відомості щодо її неактивності згідно відповідних реєстрів не можуть бути беззаперечним доказом не укладення контракту від 14.10.2024р. № 01/1410 чи здійснення зовнішньоекономічної діяльності. У матеріалах даної справи відсутні беззаперечні докази, які б вказували на фіктивність контракту від 14.10.2024р. № 01/1410, а також визнання його недійсним. 
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неповному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову судді Ужгородського  міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2025 року залишити без змін. 
       Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника Закарпатської митниці Т. Кравченка – залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського  міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2025 року – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага