ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 р. 	Справа № 520/23882/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, по справі № 520/23882/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,               Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області                       
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач-2), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №963260165988 від 14.08.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з більшого страхового стажу без зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.12.2009 року по 31.12.2010 рік та з 01.06.2015 року по 08.07.2024 рік на Харківському державному авіаційному підприємстві;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з більшого страхового стажу, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.12.2009 року по 31.12.2010 рік та з 01.06.2015 року по 08.07.2024 рік на Харківському державному авіаційному підприємстві та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №963260165988 від 14.08.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2024 року про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРПОУ 13486010, 84121, Україна, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення постановлене при неправильному застосуванні норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 р. по справі № 520/23882/24 в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  відповідач-2 зазначає, суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги, що відсутність сплати страхових внесків є підставою для незарахування відповідного періоду до страхового стажу, оскільки статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено поняття «страховий стаж», як таке, що включає дві пов`язані умови, а саме: наявність періоду (строку), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; щомісячна сплата страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, за вищевказаний період (строк). Відсутність однієї із вищезазначених складових є підставою не віднесення такого періоду до страхового стажу. Відповідач зазначає, що згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу за період з 01.12.2009 по 31.12.2010 та з 01.06.2015 по 31.12.2021 сплата страхових внесків відсутня, тому підстави для проведення перерахунку із зарахуванням до страхового стажу зазначених періодів роботи відсутні, у зв`язку з чим було прийнято рішення про відмову.
Позивач, правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.
Відповідач-1, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.
На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача-2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 31.07.2024 року про перерахунок пенсії.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №963260165988 від 14.08.2024 року, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії.
У вищевказаному рішенні зазначено, що ОСОБА_1 звернулась із заявою для здійснення перерахунку - донарахування стажу за період роботи на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві з 01.12.2009 р. по 31.12.2010 р., з 01.06.2015 р. по 31.12.2021 р. Вказано, що аналіз документів пенсійної справи гр. ОСОБА_1 показав, що індивідуальні відомості про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5) не містить інформацію про сплату страхових внесків.
Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано до суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки записів у трудовій книжці позивача, які підтверджували наявний стаж для перерахунку пенсії. Тобто, органом пенсійного фонду не вчинено заходів, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для з`ясування обставин наявності у позивача необхідного стажу для перерахунку пенсії. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №963260165988 від 14.08.2024 року є необґрунтованим та не може вважатись прийнятим з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками, з огляду на таке.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
У ч.1, ч.2 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
В свою чергу, положеннями ст.6 КАС України врегульовано, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визначаються найвищими ціностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі- Закон № 1058).
Відповідно до ст.1 Закону № 1058-ІУ страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.
Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV, траховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 було затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка.
Згідно з п. 2 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Окрім того, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі №383/102/14-а.
Так, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на підприємстві «Харківське державне авіаційне виробниче підприємство», оскільки за даними системи персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків.
Зі змісту оскаржуваного рішення від 14.08.2024 року № 963260165988, встановлено, що аналіз документів пенсійної справи гр. ОСОБА_1 показав, що індивідуальні відомості про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5) не містить інформацію про сплату страхових внесків, за період роботи на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві з 01.12.2009 р. по 31.12.2010 р., з 01.06.2015 р. по 31.12.2021 р. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи встановлено, що відповідно до записів трудової книжки від 29.03.1966 року, ОСОБА_2 у період з 09.08.1967 року по 08.07.2024 року працювала на різних посадах на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві (а.с. 11-12).
Окрім того, відповідно з довідкою за формою ОК-5, за спірний  період з 01.12.2009 р. по 31.12.2010 р., з 01.06.2015 р. по 31.12.2021 р., ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата (а. с. 6-8).
Також, зі змісту довідки Харківського державного авіаційного підприємства від 05.08.204 року № 106/75 встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працювала у Харківському державному авіаційному підприємстві та була звільнена 08.07.2024 року (а.с. 10).
При цьому, матеріали справи не містять посилань пенсійного органу на недоліки у заповненні трудової книжки позивачки чи на певні дефекти окремих її записів.
В своїй апеляційній скарзі, як і в оскаржуваному рішенні відповідач-2 зазначає, що згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу за період з 01.12.2009 по 31.12.2010 та з 01.06.2015 по 31.12.2021 сплата страхових внесків відсутня, тому підстави для проведення перерахунку із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 зазначених періодів роботи відсутні, у зв`язку з чим було прийнято рішення про відмову.
Такі дії відповідача суд апеляційної інстанції вважає протиправними, виходячи з наступного.
Страхувальники, у розумінні статті 1 Закону №1058-ІV, це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
За положеннями статті 20 Закону №1058-ІV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Страхові внески являються складовою умовою існування солідарної системи та підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну (або не в повному обсязі) сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
При цьому, відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 у період з 09.08.1967 року по 08.07.2024 року працювала на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві 
Разом з тим, обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно із частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI покладено на платника єдиного внеску.
Суд зазначає, що періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до відповідного стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.
Відтак, відсутність в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію, оскільки остання не може нести за це відповідальність.
Аналогічні висновки приведено у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №242/5635/16-а.
У той же час, право позивача на пенсійне забезпечення не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівниками, відповідальними за порядок ведення трудової документації. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці або індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Крім того, частиною 3 ст. 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Таким чином, пенсійний орган не позбавлений права в порядку ч.3 ст. 44 Закону №1058-IV вимагати від підприємств документи, необхідні для призначення пенсії особі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №963260165988 від 14.08.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, з зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2024 року про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів прийшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 по справі № 520/23882/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова