Номер провадження: 22-ц/813/3939/25 
Справа № 521/14457/23
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря Булацевської Я.В.
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг»
представник позивача – Алєксєєв Владислав Вячеславович
відповідач – ОСОБА_1 
представник відповідача – Андріанов Станіслав Сергійович
скаржник - Моторно (транспортне) страхове бюро України
представник скаржника – Гусєв Павло Володимирович
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Гусєва Павла Володимировича, який діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Громіка Д.Д., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,-
встановив:
Короткий зміст позовних вимог.
Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним з моменту його укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-208556827, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ) та стягнути сплачений судовий збір з відповідача.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09.04.2022 ОСОБА_1 самостійно, без участі Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», за допомогою сервісу «Єдина платформа страхування Nextep.EWA» уклав електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-208556827 щодо транспортного засобу «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ), та самостійно визначив тип свого транспортного засобу як В: легковий автомобіль. Відповідно до умов Полісу строк його дії встановлено з 00 годин 00 хвилин 11.04.2022 по 10.04.2023 включно. 
Крім того, в розділі “Особливі умови використання забезпеченого ТЗ” зазначено, що ТЗ не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки відповідач під час укладення Полісу вніс інформацію, що забезпечений транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю. 
У зв`язку з вищевказаним, на основі інформації внесеної відповідачем було сформовано поліс ЕР-208556827, яким було забезпечено транспортний засіб «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ). 
31.10.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Забезпеченого транспортного засобу. Після настання ДТП, позивач отримав копію схеми місця ДТП, відповідно до якої Забезпечений транспортний засіб відноситься до типу: фургон. З метою розслідування страхового випадку, позивач, керуючись п. 34.1 ст. 34 Закону 1961-IV, звернувся до сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з запитом про проходження ОТК вищевказаним транспортним засобом. 
Відповідно до листа сервісного центру Міністерства внутрішніх справ Забезпечений транспортний підлягає проходженню ОТК. Також даним листом було вказано, що станом на 31.10.2022 протокол ОТК щодо забезпеченого транспортного засобу відсутній. Таким чином, за своїми технічними характеристиками транспортний засіб «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ) відноситься до вантажних автомобілів підлягає походженню ОТК. 
Відповідач, знаючи про необхідність проходження ОТК забезпеченим транспортним засобом та про відсутність протоколу проходження ОТК щодо зазначеного транспортного засобу, не повідомив про це позивача, тобто діючи умисно ввів позивача в оману. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2023 року позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_2 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів – задоволено.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що відповідач при укладенні полісу ввів в оману позивача щодо істотних умов договору страхування, у зв`язку з чим поліс було укладено з порушенням вимог «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому поліс ЕР-208556827, слід визнати недійсним.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з рішенням суду, Гусєв П.В., який діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2023 року та відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права і неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи.
Вказує, що неналежне виконання своїх обов`язків позивачем, як страховиком під час укладання Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, не може свідчити про те, що відповідач увів в оману позивача і саме тому сторона, а тому підстави для визнання такого Договору недійсним з моменту його укладення відсутні.
Вказує, що позивач жодним чином, не доводить наявністю умислу в діях відповідача. Позивач був зобов`язаний особисто оглянути протокол обов`язкового технічного огляду і перенести відомості наступного обов`язкового технічного контролю безпосередньо із цього протоколу. При цьому, позивач вказує тільки що відповідач надав неправдиву інформацію і жодним чином це не підтверджує належними та допустимими доказами.
Зазначає, що якщо позивач, помилився при внесенні відомостей до Полісу, чи не виконав обов`язок і огляду такого протоколу обов`язкового технічного огляду транспортного засобу і вніс помилкові відомості, то це не може бути підставою для визнання Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним, оскільки відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.
В діях позивача вбачається порушення принципу добросовісності закріпленого п. 6 ст. З ЦК України і доктрини «заборони суперечливої поведінки», оскільки позивач і відповідач укладали Договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів з метою забезпечення цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу «Рено», державний номер НОМЕР_1 за шкоду заподіяну третім особам. Строк дії Договору і відповідно визначено розмір страхового платежу позивачем і його оплачено відповідачем.
У зв`язку з цим, відповідач розраховував на те, що протягом строку дії Полісу № ЕР-208556827, у випадку настання деліктного зобов`язання, позивач, як страховик цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу «Рено», державний номер  НОМЕР_1  буде нести відповідальність в межах страхових сум, визначених полісом. І тільки після настання випадку, за яким позивач мав здійснити виплату страхового відшкодування потерпілій особі за полісом № ЕР-208556827, позивач почав здійснювати перевірку чинності дії протоколу обов`язкового технічного контролю транспортного засобу Рено, державний номер НОМЕР_3 , що позивач мав зробити при укладенні такого Договору страхування цивільно-правової відповідальності і подав позов про визнання такого Договору страхування цивільно-правової відповідальності недійсним. Таким чином можна дійти до висновку, що справжнім наміром і метою подання цього позову, є уникнення позивачем від відповідальності за Полісом № ЕР-208556827. Тому така поведінка позивача є порушенням принципу добросовісності, який є одним із основних на яких базується цивільне законодавство і відповідно є проявом суперечливої поведінки.
Таким чином, на момент укладення договору у застрахованого транспортного засобу був відсутній ОТК, а отже страховик діяв суперечливо задля отримання страхового платежу, щоб в подальшому не сплачувати кошти за настання страхового випадку.
Приймаючи рішення суд першої інстанції не врахував, що дає право недобросовісному страховику отримувати відшкодування зі свого страхувальника за рахунок майбутнього подання регресного позову МТСБУ.
Позиція учасників справи.
Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, представник позивача надав відзив, в якому просить відмовити скаржнику Моторного (транспортного) страхового бюро України в задоволенні вимог апеляційної скарги в повному обсязі та залишити без змін рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2023.
В обґрунтування відзиву зазначає, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Щодо явки сторін.
Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Клопотань про відкладення не надходило , що у відповідності до вимог ст. 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Задовольнивши позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при укладенні полісу ввів в оману позивача щодо істотних умов договору страхування, у зв`язку з чим поліс було укладено з порушенням вимог «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому поліс ЕР-208556827, слід визнати недійсним.
Однак колегія судді не погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.04.2022 ОСОБА_1 за допомогою сервісу «Єдина платформа страхування Nextep.EWA» уклав електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-208556827 щодо транспортного засобу «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ), та самостійно визначив тип свого транспортного засобу як В: легковий автомобіль.
Відповідно до умов Полісу строк його дії встановлено з 00 годин 00 хвилин 11.04.2022 по 10.04.2023 включно.
В розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що ТЗ не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки відповідач під час укладення Полісу вніс інформацію, що забезпечений транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю. На основі інформації внесеної відповідачем було сформовано поліс ЕР-208556827, яким було забезпечено транспортний засіб «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ).
31.10.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 )
Відповідно до листа від 23.05.2023 № 31/790АЗ-10793-2023 ГСЦ МВС транспортний засіб «Renault Kangoo», тип ТЗ – вантажний фургон, д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ) підлягає проходженню ОТК. Станом на 31.10.2022 інформація про дійсний (наявний) протокол ОТК відсутній. Звертають увагу, що до вказаної дати у запиті протокол ОТК на вказаний ТЗ не видавався.
Щодо підстав подання апеляційної скарги МТСБУ.
Статтею 2 Закону України № 1961-IV, а саме пункт 2.1 передбачає, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим -та- іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до ст. 41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:
а)        транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;
б)        невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та
навколишньому природному середовищу;
в)        транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з йог результаті протиправних дій іншої особи;
г)        особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;
г)        у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
д)        у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.
Вказана норма Закону № 1961-ІV передбачає чіткий перелік випадків, за яких Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих.
Оскільки вказаним рішення було визнано недійсним страховий поліс ЕР-208556827, та на момент настання ДТП транспортний засіб «Рено», державний номер НОМЕР_1 не було забезпечено договором обов`язкового страхування внаслідок чого позивач звернувся з Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування нанесеної шкоди в порядку підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону № 1961-IV.
Враховуючи вказане, оскаржуване рішення порушує права скаржника, оскільки позивач звернувся з регресним позовом до МТСБУ.
Щодо суті позовних вимог.
Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами у справі, колегія суддів враховує таке.
У частині першій статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частини перша, друга статті 207 ЦК України).
У пункті 1.8 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 18 Закону України «Про страхування» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику.
Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».
Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.
Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
У статті 981 ЦК України визначено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).
У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.
Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (стаття 982 ЦК України).
Відповідно до статті 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з частинами сьомою, дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Відповідно до пункту 17.6 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 31 серпня 2017 року № 3631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року за № 1197/31065, затверджено зміни до Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Вказаним розпорядженням, починаючи з 07 лютого 2018 року, забезпечена можливість укладання внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (які діють тільки на території України) в електронній формі.
У розділі ІІІ положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженим розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 року № 673 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1483/20221, визначено особливості укладання внутрішніх електронних договорів страхування.
Для укладення внутрішнього електронного договору страхування власник транспортного засобу через ІТС виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ.
Страховик на підставі отриманої через ІТС заяви на страхування формує пропозицію укласти внутрішній електронний договір страхування у формі проекту страхового поліса, що реєструється в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пропозиція укласти внутрішній електронний договір страхування направляється страховиком власнику транспортного засобу через ІТС і є чинною до закінчення доби, в якій її було сформовано.
Перелік відомостей, які повинні міститися у пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування, затверджується МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ.
МТСБУ забезпечує можливість перевірки факту реєстрації пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та оприлюднює на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ інформацію про спосіб перевірки факту реєстрації пропозиції щодо укладення внутрішнього електронного договору страхування. Інформація про спосіб перевірки власником транспортного засобу факту реєстрації конкретної пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повинна міститись у такій пропозиції.
Якщо власник транспортного засобу погоджується з отриманою пропозицією укласти внутрішній електронний договір страхування, він надає страховику через ІТС відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) укласти внутрішній електронний договір страхування і підписує внутрішній електронний договір страхування через ІТС відповідно до законодавства, що регулює організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції.
Внутрішній електронний договір страхування вважається укладеним з моменту одержання страховиком відповіді про прийняття власником транспортного засобу пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування.
Внутрішній електронний договір страхування набирає чинності з початку строку його дії, що зазначений у страховому полісі, але не раніше дати його реєстрації в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;
Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Згідно з пунктом 17.1 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.
Відповідно до пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», частини другої статті 18 Закону України «Про страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».
Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137, визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, відповідно до статті 35 Закону України «Про дорожній рух».
Слід також врахувати, що відповідно до Переліку відомостей, необхідних для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджених протоколом Президії МТСБУ від 25 травня 2017 року № 401/2017, для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик повинен мати такі відомості:
1) відомості про страхувальника, для фізичної особи: прізвище, ім`я та по-батькові; домашня адреса із зазначенням поштового індексу; адреса електронної пошти; номер контактного телефону; ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичної особи - платника податку (ІНПП) у разі його присвоєння; відомості про реквізити документа, що посвідчує особу (для пільговика - документ, що підтверджує його право на зменшення розміру страхового платежу), а саме: назва документа, його серія, номер, дата видачі та орган, що видав документ;
2) відомості про транспортний засіб (ТЗ), щодо якого укладається договір страхування: тип ТЗ; державний номерний знак; марка, модель; рік випуску; ідентифікаційний номер VIN (сімнадцятизначний) ТЗ або в разі відсутності в технічному паспорті відомостей про ідентифікаційний номер VIN, номер кузова (шасі, рами) транспортного засобу - відображається «б/н»; номер кузова (шасі, рами); населений пункт місця реєстрації ТЗ;
3) особливі умови використання забезпеченого ТЗ: ознака використання ТЗ протягом повного строку страхування та номера місяців, в яких використовується ТЗ (у разі укладення договору страхування з обмеженим періодом використання ТЗ протягом року); ознака використання ТЗ як таксі/маршрутне таксі; ознака того, що ТЗ підлягає обов`язковому технічному контролю та дата наступного ОТК (для ТЗ, що підлягає обов`язковому технічному контролю); ознака допущення до керування ТЗ осіб з водійським стажем менше 3 років;
4) інші відомості, необхідні страховику для оцінки ризику;
5) запланована дата початку дії договору страхування та строк страхування;
6) відомості, зазначені в пунктах 1-4 страховик повинен отримати від страхувальника, але має право перевірити їх достовірність шляхом звірки з наявними даними у власних інформаційних реєстрах та з даними державних інформаційних ресурсів.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, дійшов висновку, що відповідач при укладенні полісу ввів в оману позивача щодо істотних умов договору страхування, у зв`язку з чим поліс було укладено з порушенням вимог «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте колегія суддів не погоджується з вказаним висновком враховуючи вказані вище норми матеріального права, надавши оцінку поданим учасниками справи доказам, їхній поведінці під час укладення оспорюваного правочину, дійшла висновку про те, що позивач не довів наявності підстав для визнання договору недійсним, оскільки при оформленні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідачем (страхувальником) було надано позивачу (страховику) інформацію, яку страховик мав можливість перевірити, зокрема з`ясувати відомості щодо належності транспортного засобу до типу вантажних і обов`язковості проходження цим транспортним засобом технічного контролю.
Як зазначалося вище, відомості про страхувальника, транспортний засіб, щодо якого укладається договір страхування, а також особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу страховик повинен отримати від страхувальника, водночас має право перевірити їх достовірність шляхом звірки з наявними даними у власних інформаційних реєстрах та з даними державних інформаційних ресурсів.
Таким чином, страховик, отримавши інформацію від страхувальника щодо транспортного засобу та погоджуючись укласти договір страхування на підставі отриманих відомостей транспортного засобу та його технічних характеристик, не був позбавлений можливості додатково здобути інформацію щодо транспортного засобу, перевірити надану відповідачем інформацію. Вказані дії були вчинені ТДВ «СГ «Оберіг» лише після настання страхового випадку, що свідчить про наявність наміру ухилитися від виплати страхових сум на користь потерпілої внаслідок ДТП особи.
У постанові від 21 січня 2021 року у справі № 348/2675/17 (провадження № 61-17352св19) Верховний Суд зазначив, що проходження транспортним засобом ОТК може розглядатися як умова укладення договору, а не його істотна умова.
Також необхідно зазначити, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає ОТК, але своєчасно його не пройшов, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності (частини третя-четверта статті 121 КУпАП). У межах розгляду цієї справи не встановлено відомостей про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач довів введення його в оману стосовно предмету страхування.
Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 369/322/23 (провадження № 61-13910св24).
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, рішення скасовано та в позові відмовлено, то з позивача на користь скаржника підлягає стягненню судовий збір, сплачений МТСБУ за подання апеляційної скарги в сумі 4026гривень.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що ґрунтуються на нормах процесуального та матеріального закону, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Гусєва Павла Володимировича, який діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України – задовольнити.
Заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2023 року – скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (ЄДРПОУ 39433769) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (ЄДРПОУ 21647131) сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                        В.В. Кострицький

Судді                                                                         М.В. Назарова 

                                                                               Ю.П. Лозко