ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 вересня 2025 року           справа №200/3608/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі № 200/3608/25 (головуючий суддя у І інстанції – Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                          ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення зі служби цивільного захисту відповідно;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 в сумі 167 210 грн.
В обґрунтування позову зазначила, що проходила службу в ГУ ДСНС України в Донецькій області, у жовтні 2023 року звільнилася зі служби, проте під час служби позивачу виплачувалося грошове забезпечення не в повному розмірі.
28.03.2025 року на виконання рішення суду по справі № 200/7914/2 відповідачем здійснено перерахунок та виплата грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023.
Зазначене обумовлює відповідальність відповідача, передбачену ст. 117 Кодексу законів про працю України.
04.04.2025 позивач звернулася до ГУ ДСНС України в Донецькій області із заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Проте відповідач відмовив виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Такі дії відповідача є протиправними.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення зі служби цивільного захисту. 
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 в сумі 167 210 грн.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Позивач звільнилася зі служби 22.10.2023, тому період затримки розрахунку при звільненні складає з 22.10.2023 (дата звільнення) до 28.03.2025 (виплата грошового забезпечення на виконання рішення суду) і обмежується шістьма місяцями відповідно до ст. 117 КЗпП, тобто до 23.04.2024.
При цьому позивач тривалий час від дати звільнення зі служби не зверталася до суду для вирішення спору щодо стягнення належних сум при звільненні, штучно збільшуючи період затримки розрахунку при звільненні. Зазначене є підставою для зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Встановлені обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .
Позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , що видано Державною службою України з надзвичайних ситуацій 06 липня 2022 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
Позивач проходила службу в МВС, МНС, Державній службі України з надзвичайних ситуацій у період з 01 квітня 1993 року по 22 жовтня 2023 року. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі № 200/7914/24, зокрема, зобов`язано Управління здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/3834/24 із нарахуванням премії у відсотковому розмірі, який фактично встановлено ОСОБА_1 під час проходження служби за відповідний період.
На виконання рішення суду у справі № 200/7914/24 відповідачем 28 березня 2025 року здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення позивачу за період з 29.01.2020 по 19.05.2023.
04.04.2025 позивач звернулася до ГУ ДСНС України в Донецькій області із заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Листом від 14.04.2025 відповідач відмовив у виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців, тобто з 23.10.2023 (наступний день після звільнення) по 23.04.2024 (шість місяців), що складає 184 календарні дні. 
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 101 Кодексу цивільного захисту України (далі – КЦЗ України) служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
На підставі частини другої статті 101 КЦЗ України порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 115 КЦЗ України держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів та підрозділів цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 20 липня 2018 року № 623, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 року за № 936/32388 (далі – Інструкція № 623).
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції № 623 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 розділу XХVІІ Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу, звільненим з органу управління (підрозділу), виплата грошового забезпечення проводиться: тим, хто обіймав на день звільнення посади,- до дня здавання справ включно, при цьому на здавання справ надається не більше 10 днів із дня отримання органом управління (підрозділом) наказу про звільнення.
Аналіз правових норм свідчить, що звільненій зі служби цивільного захисту особі має бути повністю виплачене грошове забезпечення на день звільнення.
Кодексом цивільного захисту України, Інструкцією № 623 не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні особи зі служби цивільного захисту.
Такі питання врегульовано нормами загального трудового законодавства - КЗпП України.
Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
За правилами статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
19 липня 2022 набрав чинності Закон України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким, зокрема викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України.
На підставі статті 117 Кодексу законів про працю України (в редакції Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Враховуючи, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці осіб, звільнених зі служби цивільного захисту, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України.
Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати позивачу середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.10.2023 (наступний день після звільнення зі служби) по 28.03.2025 (день повної виплати за рішенням суду).
Період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2025 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати працівникові шістьма місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.
Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14 березня 2024 року у справі № 560/6969/23.
Як свідчать матеріали справи, позивач виключена зі служби в ДСНС у Донецькій області 22 жовтня 2023 року, проте розрахунок з позивачем по грошовому забезпеченню за час служби здійснено 28 березня 2025 року.
Таким чином, станом на день звільнення позивача відповідач не провів з нею розрахунок у повному обсязі, що обумовлює наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні але не більше як за шість місяців, тобто з 23.10.2023 (наступний день після звільнення) по 23.04.2024 (шість місяців), що складає 184 календарні дні.
З огляду на це суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців, тобто з 23.10.2023 (наступний день після звільнення) по 23.04.2024 (шість місяців), що складає 184 календарні дні та становить 167 210 грн (908,75 грн х 184 дні).
Проте, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 200/7257/24 позов ОСОБА_1 до ГУ ДСНС у Донецькій області задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1  середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.10.2023 по 23.04.2024, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення зі служби цивільного захисту відповідно.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області нарахувати та виплатити   ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.10.2023 по 23.04.2024 в сумі 39 311,07 грн, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 “Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу”.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 200/7257/24 – скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області нарахувати та виплатити   ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 “Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу”.
Абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 200/7257/24 – викладено в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.10.2023 по 23.04.2024 в сумі 39 311,07 грн».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 200/7257/24 – залишено без змін.
Отже, судовим рішенням у справі № 200/7257/24, яке набрало законної сили 14 квітня 2025 року, на користь ОСОБА_1 вже стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.10.2023 по 23.04.2024.
Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, але не більше як за шість місяців, здійснюється з роботодавця одноразово та не залежить від кількості судових рішень, прийнятих на користь працівника щодо стягнення з роботодавця належних виплат заробітної плати (грошового забезпечення), які не виплачені в повному обсязі робітнику при звільненні.
Оскільки рішенням суду у справі № 200/7257/24, яке набрало законної сили 14 квітня 2025 року, на користь ОСОБА_1 вже стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.10.2023 по 23.04.2024, тому відсутні підстави повторно стягувати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на користь позивача за несвоєчасну виплату грошового забезпечення, визначеного рішенням суду у справі № 200/7914/2. 
З огляду на викладене суд погоджується із доводами відповідача та констатує помилковість висновку суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення повторно на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі № 200/3608/254 – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі № 200/3608/254 – скасувати.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 в сумі 167 210 грн – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 01 вересня 2025 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 01 вересня 2025 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                Е.Г. Казначеєв