ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 р. 	Справа № 520/5442/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 15.04.25  по справі № 520/5442/25
за позовом                Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос"  
до                Головного управління ДПС у Харківській області                        
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» (далі по тексту – ТОВ «Колос», позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – ГУ ДПС в Харківській області, відповідач, контролюючий орган), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення № 0/96332/0409 від 12 грудня 2024 року, складене ГУ ДПС в Харківській області стосовно ТОВ «Колос» (код ЄДРПОУ 31847939).
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення № 0/96332/0409 від 12 грудня 2024 року (далі – ППР), оскільки висновок ГУ ДПС в Харківській області про безпідставне зменшення позивачем податкових зобов`язань з єдиного податку 4 групи на 2024 рік на загальну суму 456990,18 грн є таким, що не відповідає фактичним обставинам по справі та положенням чинного законодавства.
Пояснив, що належні на праві користування ТОВ «Колос» земельні ділянки на території Балаклійської міської ради Ізюмського району починаючи із 2022 року не обробляються позивачем у зв`язку із мінною небезпекою. Для з`ясування можливості здійснювати обробіток землі ТОВ «Колос» було укладено із сертифікованим оператором протимінної діяльності ТОВ «Гуманітарна безпека» договори від 10.07.2024 № 0003 ГБ-НТО та від 31.07.2024 № 0004 ГБ-НТО про надання послуг з нетехнічного обстеження земельних ділянок сільськогосподарського призначення на орендованих землях, за результатами виконання яких, ТОВ «Гуманітарна безпека» встановлено факт забруднення належних позивачу земельних ділянок площею 1861,371 га вибухонебезпечними предметами, що підтверджується відповідними звітами.
У зв`язку із викладеним, на виконання вимог статті 292-1 ПК України ТОВ «Колос» 22.10.2024 було подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи за 2024 рік №9312781932, до якої не внесені відомості про заміновану земельну ділянку, як об`єкт оподаткування. 
Разом з цим, контролюючим органом, внаслідок неналежного з`ясування всіх фактичних обставин, зроблено помилковий висновок про те, що ТОВ «Колос» занижено загальні податкові зобов`язання з єдиного податку в уточнюючих податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи за 2024 рік у розмірі 456990,18 грн, що призвело до безпідставного збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з єдиного податку з сільськогосподарських виробників на 456990,18 грн, у тому числі штрафні санкції – 45699,02 грн.
З посиланням на положення абзацу 3 пункту 292-1.1 статті 292-1 ПК України наполягав, що площі земельних ділянок, які, зокрема, забруднені вибуховими предметами та/або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними речовинами не є предметом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період, коли такі земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами або коли були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що всі земельні ділянки позивача, до яких не застосовано нарахування єдиного податку, обстежені сертифікованим оператором протимінної діяльності та внесені ним до державної інформаційної системи ІМСМА, а також включені до Державної програми компенсації розмінування, наявні підстави для визнання спірного ППР протиправним та його скасування.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 по справі № 520/5442/25 ТОВ «Гуманітарна безпека» клопотання відповідача про залишення позову без розгляду - залишено без задоволення.
Позов - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області від 12.12.2024 №0/69332/0409.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі № 520/5442/25 та прийняти у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (ЄДРПОУ 31847939) відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність в діях контролюючого органу ознак протиправності, оскільки в силу положень абзацу 5 підпункту 292-1.1 статті 292-1 ПК України обов`язковими умовами для того, щоб вважати земельну ділянку забруднену вибуховими речовинами є не тільки встановлення факту обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, але й прийняття рішення військовою адміністрацією органом виконавчої влади про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо такої земельної ділянки, яке, в свою чергу, відносно ТОВ «Колос» прийнято не було, що свідчить про відсутність підстав для зменшення позивачу податкових зобов`язань з єдиного податку на 2024 рік. 
Звернув увагу на те, що судом першої інстанції проігноровано зміни, внесені Законом України від 11.04.2023 № 3050-IX «Про внесення змін до податкового законодавства України та інших законодавчих актів щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» (далі - Закон № 3050-IX), у тому числі до статті 23 Закону України «Про Державний земельний кадастр», яким визначено, що підставою для набрання земельною ділянкою статусу забрудненої вибухонебезпечними предметами є наявність відомостей стосовно статусу останньої у Державному земельному кадастрі. Разом з цим, у Державному земельному кадастрі відсутня інформація по ТОВ «Колос» щодо земель, визнаних забруднених вибухонебезпечними речами.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Наполягав, що судом першої інстанції у повному обсязі та належним чином було досліджено всі наявні в матеріалах справи докази та винесено законне та обґрунтоване рішення, у той час апеляційна скарга відповідача взагалі не містить тверджень на спростування доводів суду першої інстанції у даній справі, які ґрунтуються на сталій судовій практиці, в тому числі Європейського суду з прав людини.
Вважав таким, що підлягає відхиленню посилання суб`єкта владних повноважень на відсутність інформації про забруднення орендованих заявником земельних ділянок вибухонебезпечними предметами у відомостях Державного земельного кадастру, позаяк визначальне значення мають саме обставини реального забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами (що об`єктивно виключає ймовірність використання цих земельних ділянок за призначенням та застосування загального правила оплатності використання землі), а не відображення цієї інформації (про забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами) у Державному земельному кадастрі.
Звернув увагу, що складений відповідачем Акт перевірки № 53543 не містить юридично умотивованих та документально підтверджених суджень контролюючого органу про заниження заявником податкових зобов`язань в аспекті справляння єдиного податку платником 4 групи за земельні ділянки, які реально забруднені вибухонебезпечними предметами, а тому, у даному конкретному випадку, не є достатнім доказом вчинення податкового правопорушення.
Відповідно до частини 3 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є юридичною особою приватного права-резидента України, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під кодом – 31847939 у якості платника єдиного податку 4 групи, на обліку знаходиться в ГУ ДПС у Харківській області.
Заявником до контролюючого органу було подано податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи на 2024 рік, у якій було задекларовано податкове зобов`язання з єдиного податку платника 4 групи у – 5.326.667,35грн. (І квартал 2024р. – 3.134.020,53грн., ІІ квартал 2024р. -243.614,99грн., ІІІ квартал 2024р. – 1.218.083,35грн., IV квартал 2024р. – 730.838,48грн.).
Згідно з приєднаними до матеріалів справи звітами по ІЗТ/ЗТ станом на календарну дату обстеження земельних ділянок (25.07.2024р. – т.1 а.с.108, 23.07.2024р. – т.1 а.с.114, 16.07.2024р. – т.1 а.с.119, 17.07.2024р. – т.1 а.с.125, 23.07.2024р. – т.1 а.с.131, 16.07.2023р. т.1 а.с.136, 17.07.2024р. – т.1 а.с.141, 22.07.2024р. – т.1 а.с.147, 18.07.2024р. – т.1 а.с.158, 22.07.2024р. – т.1 а.с.164, 17.07.2024р. – т.1 а.с.169, 23.07.2024р. – т.1 а.с.175, 22.07.2024р. – т.1 а.с.180, 23.07.2024р. – т.1 а.с.185, 23.07.2024р. – т.1 а.с.190, 17.07.2024р. – т.1 а.с.195, 23.07.2024р. – т.1 а.с.201, 16.07.2024р. – т.1 а.с.205, 20.07.2024р. – т.1 а.с.210, 18.07.2024р. – т.1 а.с.216, 18.07.2024р. – т.1 а.с.222, 07.08.2024р. – т.1 а.с.228, 23.08.2024р. – т.1 а.с.234, 07.08.2024р. – т.1 а.с.239, 13.08.2024р. – т.1 а.с.245, 07.08.2024р. – т.1 а.с.250, 06.08.2024р. – т.2 а.с.6, 07.08.2024р. – т.2 а.с.12, 16.08.2024р. – т.2 а.с.18, 08.08.2024р. – т.2 а.с.23, 14.08.2024р. – т.2 а.с.28, 14.08.2024р. – т.2 а.с.33, 16.08.2024р. – т.2 а.с.38, 12.08.2024р. – т.2 а.с.43, 16.08.2024р. – т.2 а.с.48, 12.08.2024р. – т.2 а.с.53, 16.08.2024р. – т.2 а.с.58, 16.08.2024р. – т.2 а.с.63, 09.08.2024р. – т.2 а.с.68, 13.08.2024р. – т.2 а.с.74, 16.08.2024р. – т.2 а.с.79, 21.08.2024р. – т.2 а.с.84, 13.08.2024р. – т.2 а.с.90, 22.08.2024р. – т.2 а.с.95, 15.08.2024р. – т.2 а.с.100, 19.08.2024р. – т.2 а.с.105, 08.08.2024р. – т.2 а.с.110, 22.08.2024р. – т.2 а.с.116, 19.08.2024р. – т.2 а.с.122, 20.08.2024р. – т.2 а.с.127, 15.08.2024р. – т.2 а.с.132, 15.08.2024р. – т.2 а.с.137, 08.08.2024р. – т.2 а.с.142, 15.08.2024р. – т.2 а.с.147, 15.08.2024р. – т.2 а.с.152, 06.08.2024р. – т.2 а.с.157, 23.08.2024р. – т.2 а.с.163, 14.08.2024р. – т.2 а.с.169, 25.07.2024р. – т.2 а.с.174, 25.07.2024р. – т.2 а.с.180, 23.07.2024р. – т.2 а.с.186, 16.07.2024р. – т.2 а.с.191, 16.07.2024р. – т.2 а.с.197, 17.07.2024р. – т.2 а.с.202, 23.07.2024р. – т.2 а.с.208) земельні ділянки знаходяться у необробленому стані.
У подальшому 21.10.2024 заявником до контролюючого органу було подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2024 рік, у якій було зменшено самостійно задекларовану суму податкового зобов`язання з єдиного податку платника 4 групи на – 456.990,18грн. (І квартал 2024р. – 13.503,44грн.; ІІ квартал 2024р. – 13.503,44грн.; ІІІ квартал 2024р. – 228.207,64грн.; IV квартал 2024р. – 201.775,66грн.).
21.11.2024 працівником контролюючого органу відносно заявника була проведена камеральна перевірка з питання виявлених помилок в уточнюючій декларації платника єдиного податку 4 групи на 2024 рік.
Результати проведеної перевірки оформлені актом від 21.11.2024 № 53543/20-40-04-08-03/31847939 (далі за текстом - Акт №53543).
У Акті № 53543 зроблено висновок про вчинення позивачем податкового правопорушення, а саме: п.п.295.9.5 ст.295 Податкового кодексу України, оскільки було задекларовано загальну площу земельних ділянок 7610,1927 га (у тому числі рілля 7274,6121 га, сіножаті 35,7 га та пасовища 293,9306 га, які розташовані на території Балаклійської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області), однак, у подальшому шляхом подання уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2024 рік зменшено площу земельних ділянок на 246,075 га (у тому числі рілля на 233,775 га, сіножаті на 5,95 га та пасовища 6,35 га) та податкові зобов`язання з єдиного податку платника 4 групи на 2024 га у загальній сумі – 456.990,18грн. (за 1 квартал 2024 року на суму 13.503,44 грн, за 2 квартал 2024 року на суму 13.503,44 грн, за 3 квартал 2024 року на суму 228.207,64 грн., за 4 квартал 2024 року на суму 201.775,66 грн.) за відсутності події втрати права власності чи права оренди земельних ділянок.
29.11.2024 заявником були складені заперечення на Акт № 53543.
Заперечення на Акт № 553543 були направлені засобами поштового зв`язку через установу Укрпошти – 05.12.2024 (т.1 а.с.105).
Ця обставина підтверджується наданою на вимогу суду роздруківкою трекінгу інформаційного ресурсу Укрпошти про обіг поштової кореспонденції.
Листом від 16.12.2024 № 61142/6/20-40-04-09-12 суб`єкт владних повноважень повідомив про те, що заперечення платника податків на Акт №53543 були залишені без розгляду, як подані із пропуском строку у 10 робочих днів від дати отримання акту (а саме: 09.12.2024р. при отриманні Акту №53543 – 22.11.2024р.).
12.12.2024 із посиланням на Акт № 53543 суб`єктом владних повноважень було прийнято податкове повідомлення – рішення № 0/69332/0409 про визначення грошового зобов`язання з єдиного податку платника 4 групи у загальному розмірі – 502.689,20грн. (основний платіж – 456.990,18 грн, штраф – 45.699,02 грн).
Стверджуючи про протиправність податкового повідомлення – рішення ГУ ДПС у Харківській області від 12.12.2024 № 0/69332/0409, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не забезпечив дотримання частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, оскільки вчинив оскаржене управлінське волевиявлення про визначення грошового зобов`язання з єдиного податку платника 4 групи без урахування положень пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України та обставин неможливості фізичного користування земельними ділянками у зв`язку із реальним, а не потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами.
Судом наголошено, що пунктом 2921.1 статті 2921 Податкового кодексу України передбачено винесення компетентним суб`єктом права відповідного рішення саме у зв`язку з потенційною загрозою забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, у той час як у межах спірних правовідносин є підтвердженим факт реального забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами.
Відтак, у межах спірних правовідносин відносно земельних ділянок, які реально (а не потенційно) забруднені вибухонебезпечними предметами у заявника відсутній податковий обов`язок з включення таких земель до податкової звітності, як об`єкт оподаткування, що виключає наявність у діянні платника податків складу податкового правопорушення, яке полягає у заниженні податкових зобов`язань згідно з пунктом 109.1 статті 109 Податкового кодексу України. 
Судом відхилено посилання суб`єкта владних повноважень на відсутність інформації про забруднення орендованих заявником земельних ділянок вибухонебезпечними предметами у відомостях Державного земельного кадастру, позаяк визначальне значення мають саме обставини реального забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, що об`єктивно виключає ймовірність використання цих земельних ділянок за призначенням та застосування загального правила оплатності використання землі, а не відображення цієї інформації (про забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами) у Державному земельному кадастрі.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За змістом пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 статті 30 ПК України.
Відповідно до пункту 30.5 статті 30 ПК України податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 292-1.1 статті 292-1 ПК України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.
Площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.
Період, коли земельні ділянки перебували у консервації, визначається як період, що починається:
а) у частині земель державної та комунальної власності - з першого числа місяця, в якому відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, прийнято рішення про затвердження робочого проекту землеустрою щодо консервації земельної ділянки, до останнього числа місяця, в якому завершуються заходи щодо охорони земель і ґрунтів згідно з відомостями Державного земельного кадастру;
б) у частині земель приватної власності - з дати внесення відомостей до Державного земельного кадастру про заходи щодо охорони земель і ґрунтів на підставі затвердженого робочого проекту землеустрою щодо консервації земель до останнього числа місяця, в якому завершуються заходи щодо охорони земель і ґрунтів згідно з відомостями Державного земельного кадастру.
Період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Підставою для ненарахування єдиного податку щодо земельних ділянок, які непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, є інформація, зазначена у підпункті 12.4.6 пункту 12.4 статті 12 цього Кодексу.
Період, коли земельні ділянки визнаються потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття сільською, селищною, міською радою, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів на підставі заяви платника податків, та завершується останнім числом місяця, на який припадає дата, що настає раніше, - або останній день строку, на який надано пільгу зі сплати місцевих податків та зборів відповідно до прийнятого рішення (у тому числі з урахуванням змін, внесених до такого рішення), або дата скасування відповідного рішення, або дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, або дата визнання земельної ділянки придатною для використання.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно з підпунктом 12.3.7 пункту 12.3 статті 12 ПК України не дозволяється сільським, селищним, міським радам встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб  -підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів.
Дія абзацу першого цього підпункту не поширюється на прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.
Рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами повинні прийматися на кожний календарний рік окремо, за умови наявності відповідних заяв платників податків, та на період не більше ніж до кінця поточного календарного року.
Відповідно до підпункту 12.4.6 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавець виділяє три окремі ознаки для визнання земельної ділянки такою, що не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників податків четвертої групи: 
- знаходження земельної ділянки у консервації;
- забруднення земельної ділянки вибуховими речовинами;
- непридатність земельної ділянки до використання у зв`язку із потенційною загрозою її забруднення вибухонебезпечними предметами.
При цьому, в силу вимог положень підпунктів «а» та «б» абзацу 5 та 6 пункту 292-1.1 статті 292-1 ПК України внесення до Державного земельного кадастру відомостей є обов`язковим виключно для земельної ділянки, що знаходиться у консервації. У свою чергу, обов`язок щодо внесення відомостей до відповідного реєстру про земельні ділянки забруднені вибуховими речовинами та непридатними до використання у зв`язку із потенційною загрозою її забруднення вибухонебезпечними предметами положення чинного ПК України не передбачають, що спростовує доводи апеляційної скарги про зворотне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що з метою з`ясування можливості здійснювати обробіток землі ТОВ «Колос» було укладено із сертифікованим оператором протимінної діяльності ТОВ «Гуманітарна безпека» договори від 10.07.2024 № 0003 ГБ-НТО та від 31.07.2024 № 0004 ГБ-НТО про надання послуг з нетехнічного обстеження земельних ділянок сільськогосподарського призначення на орендованих землях.
За результатами обстеження земельних ділянок позивача, ТОВ «Гуманітарна безпека» встановлено факт забруднення належних позивачу земельних ділянок площею 1861,371 га вибухонебезпечними предметами, що підтверджується відповідними звітами.
Колегією суддів із наявних в матеріалах звітів по ІЗТ/ЗТ встановлено, що земельні ділянки позивача загальною площею 1861,371 га забруднені вибухонебезпечними предметами. Тип небезпечної території : поле бою; у ґрунті міститься велика кількість уламків РСЗВ. Поряд знаходяться ділянки, які за результатами НТО у вересні 2023 року визнані забрудненими територіями (мінні поля).
Також, до вказаних звітів долучено фото, з яким вбачається знаходження на землі уламків від снарядів, а також сліди від прильоту снарядів. 
Таким чином, оскільки належні ТОВ «Колос» на праві користування земельні ділянки визнані такими, що забруднені вибуховими речовинами, на позивача не поширюється обов`язок із внесення відомостей до Державного земельного кадастру про таке забруднення, що спростовує доводи контролюючого органу про зворотне.
Колегія суддів відхиляє доводи контролюючого органу про відсутність відносно позивача рішення, прийнятого військовою адміністрацією органу виконавчої влади про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, позаяк у розумінні положень статті 292-1 ПК України таке рішення приймається відносно земельних ділянок, визнаних непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, у той час, як в межах спірних правовідносин, земельні ділянки ТОВ «Колос» визнано не потенційно забрудненими, а фактично такими, що вже забруднені вибуховими предметами.
Колегія суддів враховує, що аналіз статті 292-1 ПК України свідчить про те, що підставою для звільнення особи від оподаткування за землі, які визнані забрудненими вибухонебезпечними предметами, є відповідний звіт обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, незалежно від прийняття військовою адміністрацією органу виконавчої влади рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про таку ділянку.
За визначенням, наведеним у пункті 109.1 статті 109 Податкового кодексу України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 Податкового кодексу України обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є, зокрема, вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).
У розумінні частини 2 статті 141 Закону України від 02.12.1997р. №671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні» забруднення (засмічення) конкретної ділянки вибухонебезпечними предметами безумовно належить кваліфікувати у якості обставини непереборної сили (форс-мажору) відносно виконання податкового обов`язку, пов`язаного із володінням чи користуванням цією земельною ділянкою.
З огляду на вказане, враховуючи, що земельні ділянки позивача визнано такими, що забруднені вибухонебезпечними предметами, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у ТОВ «Колос» податкового обов`язку з включення таких земельних ділянок до податкової декларації, як об`єкт оподаткування, що в свою чергу, виключає наявність у діянні платника податків складу податкового правопорушення у вигляді заниження податкових зобов`язань.
В силу частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідач правомірності свого рішення належним чином не довів.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 0/96332/0409 від 12 грудня 2024 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, отже, наявні підстави для його скасування, що зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 по справі № 520/5442/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.М. Макаренко