ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1716/25 Справа № 203/1624/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 липня 2025 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., при секретарі Антоненко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника                                          Бойка Ю.О.

апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, захисника Бойка Ю.О. на постанову Центрального районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року щодо 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

            Згідно із оскаржуваною постановою Центрального районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року, ОСОБА_1 о 22:20 годин 22.02.2025 на вул. К. Ольги, 19б у м. Дніпрі керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. « НОМЕР_1 », не маючи права керування даним транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

                В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження,  оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обгрунтування вимоги про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що останній день для подачі апеляції припадав на вихідний, а саме 31 травня 2025 року, тому скаргу подано наступного робочого дня.
       В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим остання підлягає скасуванню. 
       Зазначає, що на 21 травня 2025 року було призначено також розгляд відводу, заявленого ним у цьому провадженні головуючому судді Підберезному Г.А., та апелянтом було подано клопотання про відкладення розгляду вказаного питання, але незважаючи на це дану справу справу було розглянуто по суті, із прийняттям оскарженої постанови.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
       Зазначає, що ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами, в той час як останній не мав такого права. Також було вирішено безоплатно вилучити транспортний засіб, разом з тим санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачене оплатне вилучення транспортного засобу (або без такого).
       Вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було вирішене заявлене ним клопотання про повернення протоколу до відділу поліції, яким його було складено, у зв`язку із невідповідністю його нормативним вимогам.
       Вказує, що долучена до протоколу постанова про адміністративне правопорушення № 3664164 від 14.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не засвідчена належним чином, відсутній підпис про її отримання правопорушником та докази надіслання її ОСОБА_1 , відсутні дані про набуття нею законної сили та надіслання її для примусового виконання. У зв`язку із чим вважає, що відсутні підстави для визнання доведеною такої кваліфікуючої ознаки інкримінованого правопорушення, як повторність його вчинення.
       Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом який знаходиться в матеріалах справи, з якого вбачається, що автомобіль «Mitsubishi Outlander», н.з. « НОМЕР_1 » був в нерухому стані, на місце водія в ньому перебував ОСОБА_1 .
       У заяві про додаткові підстави скасування оскарженої постанови вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає нормативним вимогам, які ставляться до електронного документу.
       Крім того, не підтверджені повноваження поліцейського, що його склав, а також при складанні протоколу не були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. 

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника Бойко О.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
       Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції зазначає, строк оскарження постанови не пропущено, а тому не вбачається підстав для розгляду питання про його поновлення.
       Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Суд апеляційної інстанції вважає, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 254162 від 22.02.2025 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом співробітника поліції, згідно якого 22.02.2025 року приблизно о 22:12 год. за адресою: вул. К. Ольги, 19б в м. Дніпрі було зупинено т.з. «Mitsubishi Outlander», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_1 , під час перевірки документів, було встановлено, що водій не має посвідчення водія відповідної категорії та взагалі його не отримував; встановлено, що ОСОБА_1 раніше вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП протягом року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3664164 від 14.12.2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП; довідкою управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, згідно якої з бази даних НАІС МВС України, гр. ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував; відеозаписом.
       Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає у випадку повторного протягом року вчинення особою порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті,
       У свою чергу, ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
       Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності.
       Долучені до матеріалів справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 254162 від 22.02.2025 року, рапорт від 22.02.2025 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3664164 від 14.12.2024 року, довідка управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, - є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду. Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис, яким зафіксовано, що працівниками поліції було виявлено, що водій ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував та останній даного факту не заперечував. 
       Вказаними доказами поза розумним сумнівом підтверджується як те, що ОСОБА_1 22.02.2025 року керував транспортним засобом, не маючи права керування ним, так і те, що останній на той час мав статус особи, раніше притягнутого до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
       З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та те, що долучена до протоколу постанова про адміністративне правопорушення № 3664164 від 14.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не засвідчена належним чином, відсутній підпис про її отримання правопорушником та докази надіслання її ОСОБА_1 , відсутні дані набуття законної сили та надіслання її для примусового виконання, - безпідставними і такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вони мають формальний характер та не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи. Натомість, на переконання суду апеляційної інстанції, наявні у справі докази були досліджені судом першої інстанції у належному обсязі та дістали правильну оцінку, яка узгоджується із їх дійсним змістом.
       Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. « НОМЕР_1 », в якому останній перебував на місці водія, був в нерухому стані, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що на його початку вказаний автомобіль стоїть на середині проїзної частини дороги з ввімкненими двигуном, зовнішнім освітленням та світловими сигналами аварійного сповіщення, а за його кермом перебуває ОСОБА_1 , із чого випливає, що даний автомобіль щойно здійснював рух та був зупинений працівниками поліції. Зафіксований відеозаписом діалог між водієм ОСОБА_1 та поліцейськими зводиться до їх вимог надати посвідчення водія, при цьому ОСОБА_1 не заперечував, що він дійсно керував вказаним автомобілем. 
       Посилання апелянта на те, що на 21 травня 2025 року було призначено також розгляд відводу, заявленого ним у цьому провадженні головуючому судді Підберезному Г.А., та апелянтом було подано клопотання про відкладення розгляду вказаного питання, не вказують на незаконність або необгрунтованість оскарженої постанови суду.
       Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами, в той час як останній не мав такого права, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відсутність в особи посвідчення водія не перешкоджає позбавленню її права керування транспортними засобами протягом строку визначеного судом, оскільки суд позбавляє останню не самого посвідчення водія (документу), а саме права керування транспортними засобами, що узгоджується із п. 23 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» та п. 7 «Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія» згідно яких у разі коли за отриманням посвідчення водія звертається особа, позбавлена в установленому порядку права на керування транспортними засобами, після оформлення посвідчення водія уповноважений працівник ТСЦ МВС викликає поліцейських для його вилучення. У такому разі оформлене посвідчення водія вважається виданим, але особа його не отримує.
       З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, апеляційний суд приходить до висновку, що відсутність у особи посвідчення водія не є обставиною, яка унеможливлює застосування до неї адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
       Апеляційні доводи про те, що судом було вирішено безоплатно вилучити транспортний засіб, в той час як санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачене оплатне вилучення транспортного засобу (або без такого), не грунтуються на дійсному змісті оскарженої постанови, в резолютивній частині якої зазначено, що до ОСОБА_1 застосовується адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40.800, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
       Посилання апелянта на те, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає нормативним вимогам, які ставляться до електронного документу, суд апеляційної інстанції вважає нерелевантними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 254162 від 22.02.2025 року був складений у паперовій формі (а.с. 1) та не є електронним документом у розумінні ст. 5 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”, а відтак на нього не поширюються відповідні вимоги. Натомість вимогам ст. 256 КУпАП вказаний протокол відповідає.
       Апеляційні доводи про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП., спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 254162 від 22.02.2025, який містить підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с.1).
       Інші доводи апеляційної скарги та додаткового пояснення захисника мають формальний характер та не спростовують підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
       При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – залишити без змін.

       Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу захисника Бойка Ю.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Постанову Центрального районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, — залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                  А.А. Мазниця