Справа № 450/723/24                                Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/1534/25                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 липня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
секретар судового засідання – Гаврилюк Я. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року (повний текст рішення складено 24 лютого 2025 року), у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2024 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на користь позивача майнову шкоду в розмірі 417 521 грн 00 коп.
Позов мотивований тим, що постановою Личаківського районного суду м.Львова від 12 жовтня 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 16 лютого 2021 року о 20 год 55 хв. в м. Львові по вул. Зелена, 115, внаслідок якої транспортні засоби сторін отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Оранта» (далі - ПрАТ «СК «Оранта»), яке виплатило позивачу страхове відшкодування в межах ліміту у розмірі 130 000 грн 00 коп. Водночас, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03 березня 2021 року, вартість матеріального збитку власника транспортного засобу марки Ауді Q5 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, становить 526 279 грн 00 коп., а вартість вищевказаного автомобіля у пошкодженому стані складає 167 460 грн 50 коп. Таким чином, вартість невідшкодованого збитку позивачу становить 393 721 грн 00 коп. З огляду на вказане, просив позов задовольнити.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 369 279 грн 00 коп. та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 2 450 грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3 844 грн 61 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши в квітні 2025 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року скасувати частково, змінити рішення суду, яким позов задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на корсить ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 228 818 грн 50 коп., витрати на проведення автотоварозначної експертизи в розмірі 1 342 грн 60 коп., судовий збір в розмірі 2 288 грн 02 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 480 грн 00 коп.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що згідно висновку експерта ринкова вартість автомобіля позивача до ДТП с становить 526 279 грн 00 коп., а вартість залишків становить 167 460 грн 50 коп. Тому, до відшкодування відповідачем підлягає сума, яка становить різницю між цими сумами, та за мінусом виплаченого страхового відшкодування, що складає 228 818 грн 50 коп. (526 279,00 – 167 460,50) – 13000,00). Також судом включеному до ціни позову витрати на виготовлення висновку експерта, що є невірним, адже такі є судовими витратами, котрі підлягають розподілу за правилами ЦПК України. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню частково, пропорційно до задоволених вимог підлягають перерахунку і судові витрати.
В травні 2025 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який виходячи з його змісту є заявою про відмову від частини позовних вимог, а саме, позивач відмовляється від стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 140 460 грн 50 коп. та просить залишити без змін рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 228 818 грн 50 коп. У зв`язку із чим, просить рішення суду в цій частині змінити.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 липня 2025 року заяву ОСОБА_3 про відмову від частини позовних вимог задоволено.
Прийнято відмову ОСОБА_3 від частини позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у розмірі 140 460 (сто сорок тисяч чотириста шістдесят ) грн 50 коп. 
Визнано нечинним рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у розмірі 140 460 (сто сорок тисяч чотириста шістдесят ) грн 50 коп.
Провадження у справі в частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у розмірі 140 460 (сто сорок тисяч чотириста шістдесят ) грн 50 коп., закрито.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились. Представник позивача подав клопотання про підтримання вимог апеляційної скарги і розгляд справи у його та його довірителя відсутності. Зважаючи на вимоги частини другої статті 372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також на те, що рішення про виклик учасників справи в судове засідання суду апеляційної інстанції для надання пояснень не приймалось, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, які не з`явились.   
       Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 лютого 2021 року за участю транспортних засобів сторін у справі, а також винуватості відповідача ОСОБА_1 у її скоєнні, учасниками справи не заперечується та визнаються. Сторонами у справі також не заперечується, що ОСОБА_1 на момент ДТП мав діючий страховий поліс, виданий . приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Оранта» (далі - ПрАТ «СК «Оранта»), яке 10 травня 2022 року виплатило позивачу страхове відшкодування в межах ліміту у розмірі 130 000 грн 00 коп. 
Предметом спору у цій справі є стягнення з винуватця ДТП відшкодування майнової шкоди, а саме різниці між вартістю транспортного засобу до ДТП і після ДТП з врахуванням виплаченого страхового відшкодуванням та, відповідно, перерозподіл судових витрат. 
       Відповідно до висновку експерта судової авто-товарознавчої експертизи № 152/21 від 03.03.2021 року вартість досліджуваного автомобіля без врахування аварійних пошкоджень в цінах на момент ДТП 16.02.2021 року становить 526 279, 00 грн, вартість матеріального збитку заподіяного власнику т/з Ауді Q5 д.н.з. НОМЕР_1 становить 526 279,00 грн, а вартість пошкодженого автомобілоя станом на момент ДТП становить 167 460, 50 грн.
       За надання послуг з проведення автотоварознавчої експертизи пошкодженого транспортного засобу т/з Ауді Q5 д.н.з. НОМЕР_1 позивач оплатив 2 450,00 грн., що підтверджується договором № 2202/21 на проведення авто товарознавчої експертизи від 22.02.2021 року, рахунком №2202-1/21 від 22.0.22021 року, актом виконаних робіт з проведення авто товарознавчої експертизи від 03.03.2021 року.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частини 1-2 статті 1187 Цивільного кодексу України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Приписами частини 1-2 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 року у справі №676/518/17 доходить наступного висновку, що відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно - правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Разом з тим, стаття 1194 ЦК України регламентує: особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до абзацу 2 статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п.22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана; з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому, за пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Встановивши відповідальність відповідача за завдані позивачу збитки, місцевий суд прийшов до висновку, шо з відповідача слід стягнути різницю між фактичним розміром завданої шкоди та сумою виплаченого страхового відшкодування у розмірі (526 279,00 грн. – 130 000 грн.) 369 279,00 грн., а також витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 2450,00 грн.
Проте, судом першої інстанції не враховано наступне.
Як встановлено вище, відповідно до висновку експерта судової авто товарознавчої експертизи № 152/21 від 03.03.2021 року ринкова вартість досліджуваного автомобіля Ауді Q5 д.н.з. НОМЕР_1 без врахування аварійних пошкоджень (до ДТП) в цінах на момент ДТП 16.02.2021, становить 526 279, 00 грн, вартість матеріального збитку заподіяного власнику т/з Ауді Q5 д.н.з. НОМЕР_1 становить 526 279,00 грн., а вартість пошкодженого в ДТП автомобіля - 167 460, 50 грн.
Цивільна відповідальність відповідача, як власника ТЗ, була застрахована ПрАТ СК «Оранта» згідно поліса №AP7656254, яка 10.05.2022 виплатила 130000,00 грн, за наслідком страхової події.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Зазначена правовова позиція викладена в постановах Верховного Суду у від 01 серпня 2018 року, у справі № 363/2222/16-ц, та Великої Палати від 14 червня 2023 року, у справі №125/1216/20.
Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України: «Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням)».
       З огляду на зазначене, розмір збитків, які залишаються невиплаченими внаслідок ДТП слід розраховувати наступним чином: (Вартість ТЗ до ДТП – Вартість ТЗ після ДТП) – Страхова виплата = Збитки.
Таким чином, за обставинами даної справи розрахунок виплат, які слід стягнути з відповідача становить: 526 279, 00 грн – 167 460, 50 грн – 130000,00 грн = 228 818, 50 грн.
Позивач визнав ці вимоги апеляційної скарги і відмовився від частини позовних вимог на сумку 140 460, 50 грн. Відмова позивача від цієї частини позховни х вимог притйняіта та рішення суду першої іньсанції у цій часьтині вихнано нечинним. 
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
       Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, однак не засосував норми матероіального права, які підлягали застосуванню, що призвело до неправильного обрахунку розміру стянуваної майнової шкоди, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення належить скасувати та, з врахуванням ухвали про прийняття відмови від частини позовних вимог та визнання нечинним рішення суду в частині цих позовних вимог, ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням висновків апеляційного суду про скасування судового рішення, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 342, 60 грн, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 288, 02 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 480, 00 грн.
У зв`язку із задоволенням вимог апеляційної скарги з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 1 685 грн 45 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
       Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове.
       Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 228 818 (двісті двадцять вісім тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) грн 60 коп., судовий збір у розмірі 2 288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн 02 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 5 480 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень.         
       Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 685 (одна тисяча шістсот вісімдесят п`ять) грн 45 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 01 серпня 2025 року.

Головуючий                                                С.М. Копняк

Судді:                                         С.М. Бойко

А.В. Ніткевич