УХВАЛА
 
21 липня 2025 року                                                 
м. Київ
 
справа № 644/2494/25
провадження № 61-8626ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в якій просила визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 березня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; зупинити стягнення заборгованості до вирішення питання щодо законності виконавчого документа; зняти арешт з рахунків відповідачів, накладених за цим провадженням; повернути гроші, які були стягнуті з рахунків за цим провадженням; зобов`язати виконавця здійснити перегляд підстав для відкриття виконавчого провадження; зменшити або скасувати виконавчу винагороду; зупинити виконавче провадження та поновити строк подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2025 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скаргу подано без додержання вимог частини третьої та частини четвертої статті 448 ЦПК України, а саме: не містить прізвища, ім`я та по батькові інших учасників справи (боржників) - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , їх місця проживання чи перебування; скарга не містить ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження, скарга не містить викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, до скарги не додані докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Не погодившись з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Постановою Харківського апеляційного суду від 06 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2025 року залишено без змін.
05 липня 2025 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2025 року у справі № 644/2494/25.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, оскільки в порушення положень статті 175, 177, частини першої статті 185 ЦПК України заявнику не надано можливості усунути недоліки скарги, чим порушено її право на доступ до правосуддя. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження. 
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» надано право сторонам виконавчого провадження на звернення до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з частинами першою, другою статті 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
За правилами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1). Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги (частина 4).
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 448 ЦПК України скарга повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга; 
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються;
5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження;
6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа;
7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця;
8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;
9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.
Положеннями частини четвертої статті 448 ЦПК України передбачено, що до скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися; докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
У частині п`ятій статті 448 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Судом першої інстанції встановлено, що в порушення пункту 3 частини третьої статті 448 ЦПК України скарга не містить прізвища, ім`я та по батькові інших учасників справи (боржників) - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , їх місця проживання чи перебування; в порушення пункту 5 частини третьої статті 448 ЦПК України скарга не містить ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; в порушення пункту 9 частини третьої статті 448 ЦПК України скарга не містить викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; в порушення пункту 2 частини четвертої статті 448 ЦПК України до скарги не додані докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу, а саме 
ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про повернення без розгляду скарги 
ОСОБА_1 на дії державного виконавця, з підстав передбачених частиною п`ятою статті 448 ЦПК України.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Посилання заявника на те, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, тому що не враховано приписи статей 175, 177, частини першої статті 185 ЦПК України та не надано можливості усунути недоліки скарги, не можна вважати обґрунтованими, оскільки положення частини п`ятої статті 448 ЦПК України  містять імперативну норму, яка передбачає повернення скарги у випадку її невідповідності частині третій, четвертій статті 448 ЦПК України.
Водночас, доводи касаційної скарги про те, що внаслідок повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 порушено її право на доступ до правосуддя не заслуговують на увагу, оскільки заявник вправі повторно звернутися із скаргою на дії державного виконавця після її оформлення відповідно до вимог частини третьої, четвертої статті 448 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скаргиє очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 362, 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду 
м. Харкова від 25 березня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                             О. В. Білоконь
                                                                                             Н. Ю. Сакара