ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 серпня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/5036/24
Головуючий у першій інстанції – Давидчук Д. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1189/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс",
відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс" на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

                                         У С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" (далі по тексту – ТОВ «Укр Кредит Фінанс") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на його користь загальну суму заборгованості за кредитним договором №1193-1308 від 21.04.2023 в розмірі 60 000 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом – 12 000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 48 000 грн, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.04.2023 між ТОВ “Укр Кредит Фінанс" і ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1193-1308. 
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 12 000 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит, а відповідачка усупереч умовам кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, не повернула в повному обсязі кредит позивачу, а також не виконала всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем.
Заявник указував, що ним було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 59 160 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 60 000 грн.
У зв`язку з цим станом на 11.07.2024 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідачки, які виникли на підставі кредитного договору, становлять 60 000 грн, що складається:
- прострочена заборгованість за кредитом – 12 000 грн;
- прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 48 000 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.05.2025 позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит  Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1193-1308 від 21.04.2023 у розмірі 36 000 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 1 453 грн 44 коп. судового збору.
В іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором №1193-1308 від 21.04.2023 в розмірі 36 000 грн та судових витрат в 1453,44 грн скасувати та прийняти нове рішення про стягнення ОСОБА_1 на їх користь загальну суму заборгованості за Кредитним договором №  1193-1308 від 21.04.2023, в розмірі 60 000 грн, які складаються з: простроченої заборгованості за кредитом 12 000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 48 000 грн, посилаючись на неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач має законне право на нарахування процентів (згідно з п. 4.6 та 10.1 кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.8 договору, а саме в межах 300 календарних днів (до 14.02.2024), що було здійснено ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відображено в розрахунку заборгованості. 
Заявник наголошує, що умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Уважає помилковим посилання суду на п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки дана норма має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов договору. 
Зазначає, що нові правила роботи банків та небанківських фінансових установ, зокрема тих, що надають послуги з кредитування, викладених у Законі України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами згідно договору. 
Звертає увагу суду на те, що жодних штрафних санкцій відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором не нараховувалися, а нарахування відсотків відбувалося у відповідності до умов договору. 
Наголошує, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права і як наслідок фактично «скасована» істотна умова кредитного договору щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами в межах строку кредитування.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п.  4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитом у сумі 12 000 грн, не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з відповідачки простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з відповідачки процентів, суд першої інстанції виходив з того, що умови кредитного договору є несправедливими для споживача фінансових послуг, який у цих правовідносинах виступає слабкою стороною; встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та врахувавши інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд вважав за необхідне стягнути заборгованість у розмірі  36 000 грн.
З таким висновком районного суду не може погодитись апеляційний суд через неправильне застосування норм матеріального права. 

Судом у справі встановлено, що 21.04.2023 між ТОВ “Укр Кредит Фінанс" (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії №1193-1308 в електронній формі шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А6073(а.с.10-15).
Відповідно до п. 2.1, 2.2 цього договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. 
Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника (п 2.4. договору). 
Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту: 12 000 грн. Дата надання/видачі кредиту: 21.04.2023  (п. 4.1. договору). 
Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього Договору та надіслання позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні Кредиту (п. 4.2 Договору).
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за Промо-ставкою та/або Пільговою, та/або Зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.3 Договору).
Базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім наступного випадку: якщо позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору (п. 4.4 Договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3%  за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою) (п. 4.6 Договору).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 14.02.2024. Строк Договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Подовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника (п. 4.8 Договору).
Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п. 4.8. цього Договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця (п. 5.1 Договору).
Пільгова процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Якщо вказаний в цьому абзаці п.10.1 Договору розмір Пільгової процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що позичальнику протягом першого Базового періоду надана можливість сплати процентів за користуванням кредитом за пільговою процентною ставкою. Якщо при цьому позичальнику також надано право протягом певного періоду сплачувати проценти за користування кредитом за Промо-ставкою, зазначене означає, що проценти за користування кредитом за Пільговою процентною ставкою нараховуються позичальнику з наступного для після завершення періоду сплати процентів за Промо-ставкою. Якщо вказаний в цьому абзаці п.10.1 Договору розмір Пільгової процентної ставки дорівнює 2,5%, зазначене означає, що можливість сплати процентів за користуванням кредитом за пільговою процентною ставкою цим Договором не передбачена (не була надана позичальнику). 
Знижена процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов Договору. Якщо вказаний в цьому абзаці п.10.1 Договору розмір Зниженої процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що розмір Зниженої процентної ставки дорівнює розміру Пільгової процентної ставки, тобто можливість сплати процентів за Пільговою процентною ставкою фактично надається впродовж усього строку кредитування (п. 10.1 Договору).
Цієї ж дати, 21.04.2023, ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А6072 підписала:
-   Паспорт споживчого кредиту (а.с. 24-25);
- Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №69-П від 23.11.2022 (а.с. 17-23);
- Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором №1193-1308 (а.с. 26).
Згідно з листом АТ КБ «Приват Банк» від 12.07.2024 від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за допомогою системи LiqPay здійснено платіж 2287158544 від 21.04.2023 на платіжну картку НОМЕР_1 номер договору №1193-1308 на суму 12 000 грн (а.с. 39-45).
Як вбачається з інформації за укладеним договором №1193-1308 від 21.04.2023 у зв`язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів у відповідачки станом на 11.07.2024 виникла заборгованість у загальному розмірі 107 160 грн, з яких 12 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 107160 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с.32-35).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

У справі встановлено, що 21.04.2023 між сторонами укладено електронний кредитний договір №1193-1308, за умовами якого ОСОБА_1   надано кредитні кошти у розмірі 12 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У кредитному договорі сторони обумовили, що розмір процентів за користування кредитом становить 3% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом; протягом базового періоду, що становить 14 календарних днів, може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або заниженою процентною ставкою у розмірі 2,5%; строк кредитування становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику.
Як вбачається з інформації за укладеним договором (а.с. 32-35):
- у період з 21.04.2023 по 04.05.2023 (включно) відповідачці нараховувалась пільгова процентна ставка 2,5 %;
- у період з 05.05.2023 по 14.02.2024 (включно) відповідачці нараховувалась стандартна процентна ставка 3,0 %;
- з 15.02.2024  проценти не нараховувались.
Таким чином, згідно розрахунку позивача, який неспростований відповідачкою, заборгованість за нарахованими процентами станом на 11.07.2024 становить  107 160 грн, яка нарахована позивачем в межах дії кредитного договору до 14.02.2024. 
При зверненні до суду ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повідомило, що кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 59 160 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у сумі 60 000 грн.
Таким чином з відповідачки підлягає стягненню прострочена заборгованість за нарахованими процентами у заявленому позивачем розмірі у сумі 48 000 грн.
Суд першої інстанції, зменшуючи суму заборгованості за процентами,  помилково послався на п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів», яким встановлено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, а також на рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013, в якому зазначено, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
За будь-яке користування кредитними коштами передбачено сплату відсотків, які  встановлені в договорі та які відповідачка при його підписанні добровільно погодилася сплатити. Отримавши кредитні кошти, відповідачка погодилася сплатити проценти за користування ними у зазначеному розмірі, що обумовлено кредитним договором та відповідає вимогам ст. 1054, 1056-1 ЦК України. У даному випадку ТОВ «Укр кредит фінанси» нараховано відсотки за користування кредитом протягом 300 календарних днів, тобто у строки передбачені договором, що є звичайною платою за право користування наданими кредитними коштами на визначених законодавством умовах.  
Судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, так як у цій справі суд передбачив можливість зменшення  розміру неустойки, штрафу і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. У справі, що переглядається позивачем стягуються проценти за користування кредитом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України позивачем не здійснювалося.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру заборгованості за нарахованими процентами, не визначився із юридичною природою спірних правовідносин, у зв`язку із чим рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.05.2025 підлягає зміні, шляхом збільшення стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості з 36 000 грн до 60 000 грн, з яких 12 000 грн –прострочена заборгованість за кредитом, 48 000 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами .

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи зазначене, на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді судового збору, оплата яких підтверджена квитанціями (а.с. 1, 98).
Апеляційним судом апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено, позовну заяву задоволено повністю, а тому визначена до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сума судового збору підлягає збільшенню з 1 453,44 грн до 2 422,40 грн. За розгляд справи судом апеляційної інстанції з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню 3 633,60 грн судового збору.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,- 
                                         У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" - задовольнити.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року - змінити, виклавши абзац другий його резолютивної частини в наступній редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1193-1308 від 21.04.2023 у розмірі 60000 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 12 000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 48 000 грн».
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року в частині визначеної до відшкодування з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Укр Кредит Фінанс» суми судового збору - змінити, збільшивши її з 1 453 грн 44 коп. до 2422 грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Укр Кредит Фінанс» 3 633 грн 60 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407.
Відповідач: ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуюча                                                                        О.Є.Мамонова

Судді:                                                                               Н.В. Висоцька   
                                                                                            
                                                                                         Н.В.Шитченко