Справа № 303/620/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        13 серпня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
               судді-доповідача        –        Кожух О.А.,
               суддів                –        Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Борисов Ігор Вікторович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року (суддя Заболотний А.М.) у справі №303/620/24 за позовом   ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Козар Микола Михайлович, до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

       У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів 
       Позов мотивований тим, що 31 липня 2011 року було укладено шлюб між позивачем та ОСОБА_1 , який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатській області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 31 липня 2011 року.
       За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 12.08.2014, та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 19.12.2017.
       У заяві вказано, що на час звернення до суду ОСОБА_2 з дітьми проживає в квартирі по АДРЕСА_1 . З чоловіком однією сім`єю не проживає та не спілкується. З часу, коли перестали бути сім`єю батько дітей участі у вихованні дітей не приймає, ніякої допомоги на утримання дітей не надає. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей позивачка несе самостійно.
       Вказує, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.
       Стверджує, що відповідач ніде не працює та ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дітей та їхнього матеріального забезпечення. Просила розірвати шлюб, укладений між сторонами, та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

       Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 лютого 2024 року позов задоволено. 
       Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 31 липня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області про що свідчить свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 31 липня 2011 року, про який зроблено актовий запис № 298 - розірвано.
       Ухвалено після розлучення залишити позивачу прізвище « ОСОБА_5 ».
       Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
       Присуджений розмір аліментів ухвалено стягувати починаючи з дня пред`явлення позову до суду – 15 січня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.
Вирішено питання судового збору та допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду в частині присуджених до стягнення розміру аліментів, відповідач оскаржив таке в апеляційному порядку, оскільки вважає в цій частині рішення необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права та без з`ясування всіх фактичних обставин.
Вказує, що позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для стягнення на користь позивачки аліментів саме в розмірі частини всіх видів заробітку відповідача. Позивачкою не надано суду доказів наявності у власності відповідача рухомого чи нерухомого майна, офіційних доходів. Крім того матеріали справи не містять відомостей про матеріальний стан позивачки, її стан здоров`я, зважаючи на те, що позивачка має рівні з батьком обов`язки щодо спільних дітей.
Вважає, що визначений судом розмір аліментів не відповідає загальним засадам сімейних відносин, і стягнення аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку відповідача на дітей поставить відповідача в скрутне матеріальне становище, в якому він уже перебуває, оскільки наразі офіційне не працевлаштований, а лише підробляє тимчасовими заробітками в якості підсобника, професію за спеціальністю знайти не може, таким чином постійного стабільного доходу немає.
Апелянт зазначає, що усвідомлює свій обов`язок по утриманню дітей та по мірі свого заробітку на особистий рахунок позивачки надсилає кошти з призначенням платежу «Для дітей». Не заперечує щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач просить рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2024 змінити, виклавши четвертий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2024 року і до досягнення дітьми повноліття».
До апеляційної скарги додано копії платіжних інструкцій про переказ коштів, де платник – ОСОБА_1 , а отримувач – ОСОБА_2 ..
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
Позивачка ОСОБА_2 повідомлялась апеляційним судом про відкриття апеляційного провадження належним чином. Так, позивачці було направлено процесуальні рішення апеляційного суду на адресу АДРЕСА_1 , що була вказана в її позовній заяві (а.с.1). 

Межі розгляду справи апеляційним судом

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки рішення суду оскаржено в частині вирішення позову про стягнення аліментів, апеляційний суд не переглядає рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу, тому розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31.07.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).
За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 12.08.2014 року та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 19.12.2017 року, батьками яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_1  (а.с. 6, 7).
З відомостей, що містяться в матеріалах справи, а саме копії паспорту ОСОБА_2 , вбачається, що позивачка проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.4).
В позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що діти сторін проживають з нею. Вказане не заперечується відповідачем.
        Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції зазначив, що враховував необхідність забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Застосовані норми права та мотиви апеляційного суду 

Відповідно до статі 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Підстави визначення розміру аліментів у частинах від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).
На момент пред`явлення позову, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років – 3196 гривень.
Вказаний прожитковий мінімум для дітей відповідного віку у 2025 році не змінився, та відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» становить для дітей віком від 6 до 18 років – 3196 гривень. 
       Установивши, що домовленості між сторонами щодо виконання обов`язку по утриманню дітей не досягнуто, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів за позовом матері, з якою проживають неповнолітні діти.
       В той же час, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі частин всіх видів заробітку відповідача, Вирішуючи 
       Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Судом першої інстанції було розглянуто справу за відсутності сторін. При цьому, копія позовної заяви та ували про відкриття провадження, які направлялись відповідачу, повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.16,17). 
У апеляційній скарзі відповідач зазначив, що постійних доходів не має, офіційно не працевлаштований. До скарги відповідач ОСОБА_1 подав суду докази надсилання коштів позивачці ОСОБА_2 : 15.09.2023 в сумі 5000 грн., 05.10.2023 - 5000 грн, 01.03.2024 – 4000 грн, 05.04.2024 - 5000 грн, 03.05.2024 - 5400 грн, 10.05.2024 – 5000 грн, 29.06.2024 – 5000 грн, 15.09.2023 – 5000 грн, 06.10.2024 – 5000 грн., 04.12.2024 – 5000 грн. (а.с.32-40). Відповідач вважає достатнім для утримання двох неповнолітніх дітей 1/3 частини його доходів.
Матеріали справи не містять інформації щодо матеріального стану як відповідача, так і позивачки, які, відповідно до положень ст. 141 СК України, мають рівні обов`язки щодо дітей.

       Висновки апеляційного суду

Зважаючи на викладене, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції у частині визначеного розміру аліментів на утримання дітей – змінити з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України, та визначити до стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки всіх його доходів на утримання двох неповнолітніх дітей. 
Колегія суддів також зазначає, що як спосіб стягнення аліментів, так і розмір аліментів, визначені рішенням суду, відповідно до ч. 3 ст 181, ст 192 СК України, за рішенням суду за відповідним позовом може бути змінено.
Керуючись ст. 368, 369, п. 2 ч. 1 ст.374, п.п. 3,4 ст.376, ст.ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
       
у х в а л и в:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Борисов Ігор Вікторович - задовольнити.
       Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року в частині визначеного розміру аліментів на утримання дітей – змінити, виклавши четвертий абзац резолютивної частини рішення у новій редакції.
«Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2024 і до досягнення дітьми повноліття».
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повне судове рішення складено 13 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: