ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6312/24  Номер провадження 22-ц/814/2211/25	Головуючий у 1-й інстанції Зуб.Т.О.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , представниці ОСОБА_2 , на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2025 року час ухвалення судового рішення 10:32:35 год; дата виготовлення повного текста судового рішення – 26 лютого 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У червні 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 53 724,50 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 100,00 грн.
В обґрунтування позову зазначало, що 06.07.2017 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб, ліміт кредитної лінії становить 200 000 грн процентна ставка - 26,00% річних, тип процентної ставки - фіксований, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не меншу 50 грн. 
АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. АТ «Альфа-Банк» виконало умови договору у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 
У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у ОСОБА_2 утворилась заборгованість за кредитним договором, яка за станом на 20.09.2021 складала 53 724,50 грн.
20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги до відповідача за кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 06.07.2017, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в сумі 53 724 грн 50 коп. витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 7 100,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , представниця ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт що позивачем не виконано вимоги ухвали суду першої інстанції про витребування належних доказів, не надано завірені читабельні копії: доданих до позову документів, кредитного договору № 630673637 та документів, які підтверджують належність ОСОБА_2 рахунку № НОМЕР_1 , а тому постає питання чи одержав відповідач кошти та чи отримав позивач за договором факторингу право вимоги до відповідача.
Зауважує, що копія виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 06.07.2017 до 08.04.2024 за договором № 630673637, у якій відсутні відомості про те, ким її видано, тобто немає реквізиту документа, передбаченого підпунктом 4.1 пункту 4 національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 року № 144 «Про прийняття та скасування національних стандартів», не підлягає врахуванню як джерело доказу. Копія паспорта споживчого кредиту АТ «Альфа-Банк», яка неповністю читабельна, не може бути джерелом доказу. 
Обставини щодо умов угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеної між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем, викладені в позовній заяві, позивач не довів, тому що відомості, наявні в копії оферти відповідача, не є достатніми доказами для встановлення даних обставин. Кредитний договір №630673637 не було надано позивачем ні в копії ні в оригіналі. Обставини з приводу переходу до позивача права вимоги АТ «Альфа-Банк» до відповідача про стягнення заборгованості за угодою також не доведено, оскільки відсутній додаток № 1-1 до Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року. Розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №630673637 (копія чи оригінал якого відсутні в матеріалах справи) станом на 20.09.2021, виданий ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», є неналежним доказом, оскільки складений не первісним кредитором.
До матеріалів справи позивачем не було надано самого кредитного договору №630673637 від 06.07.2017 року.
Відсутність у матеріалах справи укладеного та підписаного усіма сторонами договору кредиту позбавляє можливості встановити чи було взагалі обумовлено сторонами відступлення права вимоги за таким договором третім особам.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2017 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії про що свідчить його підпис в оферті. ( а.с.117)
Наданий ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» розрахунок заборгованості містить відомості щодо складових заборгованості за станом на 20.09.2021 в розмірі 53 724,50 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 15 015,02 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5 743,47 грн (а.с.26).
З Виписки по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_2 за період з 06.07.2017 по 20.09.2021, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, вносив кошти для погашення кредиту, проте допустив заборгованість (а.с.18-25)
20.09.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, на підставі якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача (а.с.8-12).
Відповідно до пункту 2.2 договору факторингу право вимоги, що відступається згідно даного договору, включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.
Пунктом 2.3 Договору факторингу передбачено право вимоги, яке вважається відступленим Фактору з дати оплату Фактором ціни вимоги відповідно до п.4.2. договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни вимоги відповідно до п.4.2 Договору Сторони цього Договору підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників, за формою, встановленою в додатку № 2 до цього договору.
Відповідно до п. 4.2 зазначеного Договору факторингу фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти і сплатити Клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 12 844 800 грн 00 коп., шляхом перерахування на рахунок Клієнта НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Альфа-Банк», в дату підписання договору.
Платіжним дорученням за № 559 від 20 вересня 2021 року підтверджується оплата TOB «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» за право вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року (а.с.17).
Згідно додатку №1-1 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року АТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №ССNG-630673637 від 06.07.2017 в сумі 47 981,03 грн (а.с.13-15).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів переходу права вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» спростовуються матеріалами справи.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що між АТ Альфа-Банк та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, а тому до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №№ССNG-630673637 від 06.07.2017, надавши на підтвердження цього копію оферти на укладання угоди про надання кредиту від 06.07.2017 (а.с.117), копію паспорту споживчого кредиту (а.с.5), що мають підпис позичальника ОСОБА_2 .
Колегія суддів звертає увагу на те, що при укладенні договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року між АТ Альфа-Банк та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» також складено Акт приймання-передачі реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року та на рахунок АТ Альфа-Банк сплачено позивачем суму 12 844 800 грн за право вимоги згідно вказаного договору факторингу, долученого до позовної заяви (а.с.16,17).
Умови договору факторингу та проведення розрахунків між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» з чітким визначенням обсягів набутих позивачем прав до чітко визначених боржників у додатку №1-1 до договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року, яким, зокрема, є відповідач, свідчить про набуття позивачем права вимоги до відповідача в силу ст. 512, 514 ЦК України.
Таким чином, вказане повністю підтверджує виконання умов договору факторингу, за яким, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора АТ «Альфа-Банк» до позивача щодо заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед АТ «Альфа-Банк», тобто товариство набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №ССNG-630673637 від 06.07.2017, а тому у ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» наявне право вимоги за спірним кредитним договором. 

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем кредитного договору та витребовуваних документів в читабельному вигляді, колегія суддів виходить з такого.
Як вбачається з матеріалів справи у підтвердження виникнення та існування між первісним кредитором і відповідачем договірних відносин (відносин позики, кредиту) позивачем, новим кредитором, суду надано: копію паспорта споживчого кредиту (а.с.5); копію акцепту (а.с.5 зворот), копію оферти (а.с.6), оригінал оферти (а.с.117).
Стосовно паспорта споживчого кредиту слід керуватися висновками Верховного Суду, викладеними від 23 травня 2022 року (справа №393/126/20), згідно яких «ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.»
Отже, надана суду світлокопія паспорта споживчого кредиту не є підтвердженням факту укладення між первісним кредитором і відповідачем кредитного договору.
Оцінюючи надані суду копію акцепту, копію і оригінал оферти, апеляційний суд зауважує таке.
За змістом ст. 638 – ст. 642 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.
Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції за станом на 06 липня 2017 року споживач має право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця) ст.4 ч.1 п.4):
договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця; 
забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону (ст.11 ч.4);
кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту (ст.11 ч.13).
Долучені до справи оферта і акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки  усупереч наведеним вимогам закону є нечитабельними - шрифт розпливчатий, мілкій, читати можливо лише за допомогою збільшувального скла, складені шрифтом менше №8 друкарських пунктів, тоді як  відповідно ДСТУ 4163–2003 (чинного на час укладення договору) та ДСТУ 4163:2020 (чинного на час подачі позову до суду) друкований текст документів має містити гарнітуру Times New Roman та шрифт розміром 12-14 друкарських пунктів, що в свою чергу унеможливлює уважно ознайомитись з інформацією та проаналізувати її при підписанні.
З огляду на наведене слід виходити з того, що між первісним кредитором (банком) і відповідачем 06 липня 2017 року була укладена певна угода, але на невідомих умовах. 
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року.
Позивачем суду надана виписка по рахунку відповідача (а.с.18-25), якою підтверджується, що з 06 липня 2017 року по вересень 2021 року відповідач користувався коштами на рахунку НОМЕР_1 .
Достовірність відомостей, зазначених у виписці по рахунку, відповідачем не спростовано, суду всупереч ст.81 ЦПК України не надано доказів про відсутність у позивача вказаного рахунку.
Дослідивши дані, що містяться у виписці по рахунку, апеляційний суд встановив, що загальна сума надходжень на рахунок за вказаний період становить 74 982,85 грн, а сума витрат – 100 058,13 грн, отже сума заборгованості становить 25 075,28 грн (74 982,85 грн – 100 058,13 грн). 
Такий підхід до визначення заборгованості узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року по справі № 545/2248/17.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, а саме про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25 075,28 грн.
Доводи апеляційної скарги про наявність в матеріалах справи копії виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 06.07.2017 до 08.04.2024 за договором № 630673637, у якій відсутні відомості про те, ким її видано, тобто немає реквізиту документа, передбаченого підпунктом 4.1 пункту 4 національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за ідентифікаційним кодом 23494714 значиться юридична особа - Акціонерне товариство "Сенс Банк".
12.08.2022 змінено найменування товариства, а саме Акціонерне товариство "Альфа-Банк" перейменовано в Акціонерне товариство "Сенс Банк".
Згідно статуту АТ "Сенс Банк" є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ "Альфа-Банк".
Тобто, відповідно до наявних матеріалів справи Акціонерне товариство "Альфа-Банк" (код ЄДРПОУ 23494714) змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк" (код ЄДРПОУ 23494714), тому є первісним кредитором у спірних правовідносинах. 

Судові витрати.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило 3 028 грн судового збору. 
Позов задоволений на 46,67%.
Отже, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» має право на стягнення з ОСОБА_2 1 413,17 грн судового збору за подачу позову до суду.
Відповідно п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору.
Враховуючи звільнення від сплати судового збору відповідача судовий збір у розмірі 1 413,17 грн необхідно відшкодувати за рахунок держави.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою,  ОСОБА_2  був звільнений від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Судовий збір за подачу апеляційної скарги складав 5 450,40 грн.
Апеляційна скарга задоволена на 53,33%.
Таким чином, з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 906,70 грн.
Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 906,70 грн, а з держави на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» А.В. підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 413,17 грн, то, враховуючи ч.10 ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь держави необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 2 906,70 - 1 413,17 = 1 493,53 грн, а також звільнити державу від обов`язку сплачувати ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» частину судового збору.
У позовній заяві ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7100 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05 жовтня 2023 року (а.с.27-28); копію акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 (а.с.29); копію свідоцтва про адвокатську діяльність (а.с.30), копію платіжної інструкції (а.с.31).

Матеріали справи не містять жодних заперечень  ОСОБА_2 чи його представника щодо розміру витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу, а тому відповідно постанови ВС від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи та за відсутності обгрунтованих заперечень.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підлягає стягненню 7 100 грн витрат за надання правової допомоги.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представниці ОСОБА_2 , задовольнити частково. 

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. 

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за договором № б/н від 06.07.2017 у розмірі 25 075,28 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь держави судовий збір у розмірі 1 493,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» витрати на правничу допомогу у розмірі 7100 грн.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 червня 2025 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош 

В.М.Триголов