ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року	Львів	Справа № 460/9383/24 пров. № А/857/14917/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Заверухи О.Б., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року в справі № 460/9383/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції – Максимчук О.О.,
час ухвалення рішення – 11 березня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення –  не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просив:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивача на спеціальний військовий облік та не внесення позивача в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про надану позивачу відстрочку;
2) зобов`язати відповідача зарахувати позивача на спеціальний військовий облік як особу, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 06.05.2025 року;
3) зобов`язати відповідача внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про надану позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 06.05.2025 року.
Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач у справі не лише жодним чином не спростовував твердження позивача про порушення його прав, а й навіть не скористався правом на будь-яких заяв по суті справи. Стверджує, що будучи наділеним повноваженням, визначеним у ч. 4 ст. 9 КАС України щодо можливості витребування доказів з власної ініціативи, суд, сумніваючись в отриманні відповідачем листа № 352 від 18.07.2024, міг витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідні докази (інформацію про реєстрацію зазначеного листа, про наявність у штаті відповідача працівника із прізвищем « ОСОБА_2 » чи інше). При цьому ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надсилалися до ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами поштового зв`язку листи з проханням повідомити про зарахування, зокрема, ОСОБА_1 на спеціальний облік та внесення відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (вих. № 386 від 02.08.2024 та вих. № 411 від 20.08.2024), до яких додавалися копії листа № 352 від 18.07.2024, повідомлення про бронювання (додаток 5) та наказу Міністерства економіки України № 16841 від 15.07.2024.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) наказом №75/к від 15.04.2022 прийнятий на посаду тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва машинно - тракторного двору с. Рачин в ТОВ «Західна агровиробнича компанія» з 16.04.2022.
Відповідно до наказу Мінекономіки №16841 від 15 липня 2024 військовозобов`язаному ОСОБА_1 , військове звання: солдат; ВОС: 956; який працює на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 06.05.2025, номер у списку 28.
До матеріалів справи позивач долучив копію листа ТОВ «Західна агровиробнича компанія» №352 від 18.07.2024 «Про бронювання військовозобов`язаних працівників», адресованого начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , про зарахування військовозобов`язаних на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до якого додано повідомлення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 та копію наказу Міністерства економіки України №16841 від 15.07.2024. На зазначеному листі проставлено рукописну відмітку: «отримано 18.07.2024 ОСОБА_2 ».
Згідно з повісткою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/13 від 23.07.2024 ОСОБА_1 належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.08.2024 о 10.00 год.
Повісткою від 02.08.2024 позивачу наказано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до повідомлення від 02.08.2024 позивач вважається призваним на військову службу по мобілізації.
Позивач 02.08.2024 подав скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_4 на рішення керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його призову на військову службу з проханням скасувати рішення у формі наказу керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов позивача на військову службу по мобілізації, яка була надіслана засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» цінним листом з описом вкладення 03.08.2024.
Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування на спеціальний військовий облік протиправними, а тому звернувся з цим позовом до суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтями 17 та 65 Конституції України установлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Цей конституційний обов`язок реалізується через проходження громадянами України військової служби відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.
На даний час строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Одночасно із введенням воєнного стану, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" (далі - Указ № 65/2022), затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом (строк проведення загальної мобілізації продовжено з 25 травня 2022 року на 90 діб згідно з Указом Президента № 342/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-IX, а надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.93 № 3543-XII (тут і далі в редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.
Згідно з абзацом дев`ятим пункту 11 Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу визначає Порядок бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 року № 650).
Бронювання військовозобов`язаних, зокрема на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), погодженими Міноборони (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органі Міноборони, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони), в паперовій та/або електронній формі або в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650 “Деякі питання бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану” (далі - Порядок бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу).
Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
Підприємства, установи та організації, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, банки та інші установи, державне регулювання діяльності яких здійснюється Національним банком, подають список центральному органу виконавчої влади або Національному банку, або відповідній обласній, Київській та Севастопольській міській держадміністрації (військовій адміністрації у разі її утворення), який прийняв рішення про визначення таких підприємств, установ та організацій критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Відповідно до пункту 12 Порядку 650, з метою оформлення військовозобов`язаним відстрочки Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Міноборони (СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органу Міноборони).
Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідного підрозділу розвідувального органу Міноборони).
Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа та організація видають військовозобов`язаному витяг із зазначеного рішення за формою згідно з додатком 3.
Витяг, засвідчений підписом керівника та скріплений печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.
Витяг видається військовозобов`язаному під розпис у відомості видачі бланків спеціального військового обліку, складеній за формою згідно з додатком 4.
Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у п`ятиденний строк з дня видачі витягу військовозобов`язаному надсилають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідному підрозділу Центрального управління та/або регіональному органу СБУ, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідному підрозділу розвідувального органу Міноборони), повідомлення про бронювання військовозобов`язаного за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.
Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки, відповідний підрозділ розвідувального органу Міноборони), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як встановлено судом, відповідно до листа Міністерства оброни України від 08.07.2024 №220/5359/б Міноборони розглянуто надісланий список військовозобов`язаних ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» щодо повноти його заповнення та наявності обґрунтувань, за результатами якого погоджено список військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню. З долученого до матеріалів справи списку військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання в пункті 28 зазначений ОСОБА_1 , який перебуває на посаді тракториста-машиніста виробництва в ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ».
Відповідно до наказу Міністерства економіки України від 15.07.2024 №16841, заступником Міністра наказано забронювати за ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» на період мобілізації та на воєнний час військовозобов`язаних, які працюють у зазначеному товаристві за списком, погодженим МОУ (220/5395/б від 08.07.2024) та надати заброньованим відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 06.05.2025.
На підставі вказаного наказу директор ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» сформував лист від 18.07.2024 №352 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про бронювання військовозобов`язаних працівників, до списку яких також належить ОСОБА_1 .
Вказаний лист від 18.07.2024 №352 містить відмітку наступного змісту: «Отримано 18.07.2024 ОСОБА_2 та підпис».
Також матеріалами справи стверджується, що ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» направляло листи до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.08.2024 року №386 та від 20.08.2024 року №411 про бронювання військовозобов`язаних працівників, до яких було долучено повідомлення про бронювання, копія наказу Мінекономіки 15.07.2024 №16841 та копія листа від 18.07.2024 №352, на підтвердження чого долучено опис вкладення з переліком зазначених документів та календарним штемпелем відділення поштового зв`язку, поштова накладна, квитанція про оплату (трек №3560302382316) та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання адресатом 23.08.2024 року.
Водночас матеріали справи не містять відомостей про перебування позивача на спеціальному військовому обліку із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Суб`єкт владних повноважень, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій проігнорував пропозицію подання відзиву з викладом заперечення проти позову. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Отже судовим розглядом встановлено, що ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» надсилало територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, повідомлення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1  для зарахування його на спеціальний військовий облік, однак ІНФОРМАЦІЯ_2 не зарахував такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Тому на переконання колегії суддів, вищеописана бездіяльність четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 є протиправною, відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивача на спеціальний військовий облік та не внесення позивача в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про надану позивачу відстрочку, є законними та обґрунтованими та підлягають до задоволення судом.
Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, колегія суддів зазначає про наступне.
Предметом регулювання статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII є відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Стаття 24 Закону № 3543-XII визначає мету бронювання військовозобов`язаних. За її змістом бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.
Згідно з частинами першою, другою статті 25 Закону № 3543-XII бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками. Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.
 За колом осіб бронювання стосується тільки військовозобов`язаних і є для них підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 
Системний і буквальний способи тлумачення наведених норм дають суду підстави для висновку про те, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та звільнення з військової служби під час мобілізації є різними поняттями і ґрунтуються на положеннях різних інститутів військового права.
Отже, за змістом і метою бронювання військовозобов`язаних осіб не стосується правовідносин, пов`язаних зі звільненням військовослужбовців із військової служби.
Як встановлено судом, 02.08.2024 позивачу було вручено повістку, на підставі якої ОСОБА_1 02.08.2024 призивається на військову службу під час мобілізації (а.с.22).
Відповідно до повідомлення від 02.08.2024 позивач вважається призваним на військову службу по мобілізації.
Також позивач 02.08.2024 подав скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_4 на рішення керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його призову на військову службу з проханням скасувати рішення у формі наказу керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов позивача на військову службу по мобілізації, яка була надіслана засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» цінним листом з описом вкладення 03.08.2024 (а.с.23).
Більше того, як встановлено судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення у формі наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі 460/8630/24 та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 19.09.2024.
Відтак суд констатує, що оскільки позивач був призваний на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану, то він втратив статус військовозобов`язаної особи і набув статусу військовослужбовця.
Отже з обсягу встановлених обставин справи, суд зазначає, що на час розгляду цієї справи позивач не перебуває в статусі військовозобов`язаного, а є військовослужбовцем щодо якого не може бути надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та внесено відомості про надану позивачу відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Колегія суддів враховує, що факт реалізації або нереалізації актів та інших документів не може бути підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову. Такий підхід суду узгоджується також із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, викладеною у рішення суду у справі "Фрезаду проти Греції" (FREZADOU v. GREECE, заява №2683/12, від 08 листопада 2018 року), за висновками якого, нездатність судів завчасно розглянути по суті спір з приводу правового акта, який втратив чинність з тієї підстави, що у позивача зник правовий інтерес, є порушенням статті 6 Європейської конвенції з прав людини.
Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з положенням частин 2, 3 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частини 1, 2 статті 242 КАС України).
Як можна виснувати з наведених норм, процесуальним законом не допускається ухвалення судом рішення про зобов`язання вчинити відповідача завідомо неправомірні дії, які суперечитимуть вимогам норм законодавства, чинних станом на момент ухвалення судового рішення. Зокрема, резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
В цьому контексті колегія апеляційного суду зазначає, що відповідно до наказу Мінекономіки №16841 від 15 липня 2024 військовозобов`язаному ОСОБА_3 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 06.05.2025 року, відтак на час розгляду і вирішення цієї справи в суді, такий наказ вичерпав свою дію та не може зумовлювати внесення відомостей в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Отже позовні вимоги зобов`язального характеру, задоволенню не підлягають.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, враховуючи задоволення апеляційної скарги та позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року в справі № 460/9383/24 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану наказом Мінекономіки від 15 липня 2024 №16841 відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 16 липня 2025 року.