УХВАЛА
02 липня 2025 року 
м. Київ
справа № 752/12515/24
провадження № 61-7541ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , в особі представника Прядка Олександра Олександровича , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційного боргу та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, яка виникла через несвоєчасне виконання зобов`язання з відшкодування завданої шкоди і судових витрат,
ВСТАНОВИВ: 
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому  просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість, яка виникла через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо відшкодування завданої шкоди і судових витрат, по справі № 638/11094/20: інфляційне збільшення боргу за період із 11 січня           2022 року по 30 квітня 2024 року у розмірі 11 095,00 грн та 3 відсотки річних в розмірі 2 193,00 грн; по справі № 752/15679/20: інфляційне збільшення боргу за період з 30 квітня 2021 року по 29 квітня 2024 року у розмірі 51 339,00 грн та                         3 відсотки річних у розмірі 11 100,00 грн; по справі № 638/11639/16-ц: інфляційне збільшення боргу за період з 23 травня 2023 року по 29 квітня 2024 року у розмірі 8 300,00 грн та розмірі 3 відсотки річних у розмірі 8 624,00 грн, що разом становить 92 651,00 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня                                2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла через несвоєчасне виконання судових рішень: по справі № 638/11094/20 за період з 12 січня 2022 року по 30 квітня 2024 року 3 відсотки річних у розмірі 1 863,38 грн та інфляційні витрати у розмірі 9 426,11 грн; по справі № 638/11094/20 за період з 24 травня 2023 року по 29 квітня 2024 року 3 відсотки річних у розмірі 4 209,19 грн та інфляційні витрати у розмірі 3 452,59 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року - без змін.
11 червня 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника Прядка О. О., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду                  від 14 травня 2025 року та повернути справу на новий розгляд. 
11 червня 2025 року  ОСОБА_1 , в особі представника Прядка О. О., через підсистему «Електронний суд» повторно надіслав касаційну скаргу аналогічного змісту на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня          2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року.
У зв`язку з кібератакою на інформаційно-комунікаційну систему Верховного Суду (акт від 06 червня 2025 року № 1 ) сервіс приймання та відправки процесуальних документів через підсистему «Електронний суд» було призупинено. 20 червня 2025 року відновлено приймання процесуальних документів засобами підсистеми «Електронний суд».
Подані касаційні скарги через  підсистему «Електронний суд» зареєстровані Верховним Судом 20 червня 2025 року за вх.18581/0/220-25 та 24 червня                        2025 року вх. 19194/0/220-25.
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
Ціна позову у цій справі складає 92 651,00 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час подання касаційної скарги (250 х 3 028 грн = 757 000 грн). 
Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
У касаційній скарзізаявник зазначає, що ця справа має виняткове значення для нього, оскільки в результаті ДТП, яке мало місце ще у 2015 році, його майну були завдані серйозні пошкодження (близько 15 000 дол США), а відповідачка тривалий час ухилялася від виконання судових рішень щодо стягнення завданої шкоди. Також заявник посилається на те, що має трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми, здійснює догляд за матір`ю з інвалідністю І групи, а тому ціна позову у цій справі для нього є значною. 
Верховний Суд, взявши до уваги ціну та предмет позову, часткове задоволення позовних вимог, встановлені судами попередніх інстанції обставини та надану оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі. 
Позивач мав можливість доводи обґрунтованість заявлених вимог та правильність розрахунків у судах двох інстанцій. Разом з тим, враховуючи повноваження суду касаційної інстанції, касаційний розгляд не може використовуватися з метою переоцінки доказів, встановлення нових обставин.
Колегія суддів з розумінням ставиться до аргументів заявника про те, що він та його сім`я зазнала дискомфорту у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачкою судових рішень щодо стягнення шкоди, заданої в результаті ДТП. Разом з тим незгода позивача з розміром стягнутої судом компенсації за несвоєчасне виконання судових рішень не свідчить про виняткове значення цієї справи для заявника. 
Таким чином, випадків, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскількиОСОБА_1 , в особі представника                Прядки О. О. , подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в особі представника Прядки Олександра Олександровича , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва                  від 22 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційного боргу та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, яка виникла через несвоєчасне виконання зобов`язання із відшкодування завданої шкоди і судових витрат.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                           Є. В. Синельников
                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                  В. В. Шипович