ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року	Львів	Справа № 500/7759/24 пров. № А/857/8220/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І., 
суддя                                                               Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року (головуючий суддя Мартиць О.І., м.Тернопіль) у справі №500/7759/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
30.12.2024 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії, викладене у вигляді листа №961170821729 від 26.12.2024, ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, якої сплачені страхові внески за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 гривень; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 гривень.
Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Тернопільській області з 2018 року як одержувач пенсії за вислугу відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно заяви від 17.10.2022 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, розмір якої обчислений з урахуванням норм частини першої  статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 20.12.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 гривень. За результатом розгляду поданої заяви в порядку екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №961170821729 від 26.12.2024 відмовлено у такому перерахунку пенсії, оскільки рішенням від 17.10.2022 ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно із  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати 6186,32 грн. ((3764,40 грн - за 2014, 2015 та 2016 роки x1,17x1,11x1,11х1,14), що відповідає вимогам частини третьої  статті 45 цього Закону. Про вказане рішення позивача повідомлено листом від 26.12.2024 №961170821729.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії №961170821729 від 26.12.2024 ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019-2021 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2025 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з 31.01.2018 отримував пенсію а вислугу років. ОСОБА_1 17.10.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перехід на інший вид пенсії (з пенсії за вислугу років на пенсію за віком) відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV  (№1058-IV). Разом з тим, 20.12.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до  Закону №1058-IV. На підставі заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області винесено рішення №961170821729 від 26.12.2024 про відмову позивачу у перерахунку пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати за три попередніх роки (2019, 2020, 2021), оскільки рішенням від 17.10.2022 ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно із  Законом №1058-IV. При переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати 6186,32 грн (3764,40 грн - за 2014, 2015 та 2016 роки x1,17x1,11x1,11х1,14), що відповідає вимогам частини третьої  статті 45 Закону №1058-IV. З посиланням на норми чинного законодавства апелянт вказує, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а тому розраховуючи пенсію позивача за віком, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вірно застосувало показник середньої заробітної плати за 2014-2016, проіндексованого з 01.03.2019 на 1,17, з 01.05.2020 на 1,11, з 01.03.2021 на 1,11, з 01.03.2022 на 1,14, з 01.03.2023 на 1,197, з 01.03.2024 на 1,0796, як це передбачено частиною другою  статті 42 Закону № 1058-IV. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Тернопільській області та з 31.01.2018 отримував пенсію за вислугу.
З 17.10.2022 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно із  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати 6186,32 грн. ((3764,40 грн - за 2014, 2015 та 2016 роки x1,17x1,11x1,11х1,14).
20.12.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн. 
За результатом розгляду поданої заяви та наданих документів за принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №961170821729 від 26.12.2024 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати за три попередніх роки (2019, 2020, 2021), оскільки рішенням від 17.10.2022 ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до  Закону №1058-IV. При переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показник середньої заробітної плати 6186,32 грн (3764,40 грн - за 2014, 2015 та 2016 роки x1,17x1,11x1,11х1,14), що відповідає вимогам частини третьої  статті 45 Закону №1058-IV.
Позивач не погодившись з діями відповідачів щодо відмови у перерахунку пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки, звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини 1  статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Засади, принципи та механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. (Закон №1058-ІV).
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-ІV  визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим  Законом  пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього  Закону  отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Положеннями  статті 9 Закону №1058-ІV  встановлено, що відповідно до цього  Закону  в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до  статті 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відтак,  в Законі № 1058-IV  передбачений чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим  законом, а також визначено право вибору виду пенсії.
Частиною першою  статті 26 Закону №1058-ІV  передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності відповідного страхового стажу, вказаного у цій статті.
Водночас, відповідно до  статті 27 Закону №1058-ІV  розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до  статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до  статті 25 цього Закону.
Як передбачено частиною першою  статті 40 Закону №1058-ІV  для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Частиною другою  статті 40 Закону №1058-IV  визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
В умовах відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього  Закону  враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього  Закону  враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього  Закону  враховується для обчислення пенсії.
Згідно з частиною третьою  статті 45 Закону №1058-IV  переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Під час переведення з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій  статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
За аналогічних умов, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону (у спірному випадку  Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII), то призначення пенсії за віком відповідно до  Закону №1058-IV, проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Переведенням з одного виду пенсії на інший означає зміну виду пенсії, що визначені законодавством (аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.10.2018 у справі №334/2653/17 від 13.12.2018 у справі №185/860/17).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, на те, що у постановах від 10.04.2019 у справі №211/1898/17 та від 10.07.2018 у справі №520/6808/17 Верховний Суд зазначив, що частиною третьою  статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим  Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а з 17.10.20242 відповідно до поданої заяви позивачу вперше призначено пенсію за віком згідно з нормами  Закону №1058-IV.
Під час розгляду цієї адміністративної справи колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), за якими у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до  Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої  статті 45 Закону №1058-IV.
Наведена правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №577/2576/17.
Отже, при зверненні із заявою до органу Пенсійного фонду України після досягнення пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону №1058-IV, позивач набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі  статті 45 Закону №1058-IV, а на призначення іншого виду пенсії (за віком на загальних підставах) із її новим обчисленням у відповідності до приписів  статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням звернувся вперше.
Відтак, при обчисленні розміру пенсійної виплати відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України мав застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019-2021 роки, як того вимагає частина друга  статті 40 Закону №1058-ІV.
Висновок суду апеляційної інстанції наведений вище відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.10.2018 у справі № 577/2576/17, висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 31.07.2019 у справі №720/208/17, від 16.06.2020 у справі №127/7522/17, від 18.08.2020 у справі №263/6611/17, від 28.09.2022 у справі №184/886/17, від 29.03.2023 у справі №240/4170/19.
Сукупність проаналізованих колегією суддів норм дозволяє зробити висновок, що відповідач, застосувавши інший вид показника середньої заробітної плати при переході на інший вид пенсії, а саме: пенсію за віком відповідно до  Закону №1058-ІV  без врахування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, порушив права та охоронювані  законом  інтереси позивача, які підлягають судовому захисту. Доводи апелянта про те, що позивач вже отримував пенсію за віком на підставі  Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому призначення пенсії за віком у відповідності до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  слід розглядати як переведення з одного виду пенсії на інший, колегія суддів відхиляє як такі, що суперечать вимогам чинного пенсійного законодавства.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2025 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі № 500/7759/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар