Справа № 308/16/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
    
27.06.2025                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Нев?ядомського Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Нев?ядомського Д.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2025 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладенои на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , що проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.
Відповідно до постанови суду, 16.12.2024 року о 12 год. 00 хв. за адресою: м. Ужгород, наб. Незалежності, 4, в Ужгородському ліцеї ім. Т. Шевченка неповнолітній  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс незначні тілесні ушкодження однокласниці ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про те, що ОСОБА_1  неналежним чином виконувала обов"язки щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила дії передбачені ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Нев?ядомський Д.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду є такими, що суперечать матеріалам справи та фактичним обставинам. Зазначає, що суд першої інстанції, визнавши докази по справі належними та допустимими, не надав окремої оцінки кожному доказу, проігнорував об`єктивні сумніви щодо їх належності та допустимості, що призвело до ухвалення на цих доказах незаконного та несправедливого рішення. Вказує, що суд не надав жодної оцінки наданим стороною захисту доказам, а саме висновок психолога, згідно якого ОСОБА_2 є вихованою та розумною дитиною, а його батьки здійснюють його належне виховання та формують в нього важливі ціннісні установки. Вважає, що судом не наведено в чому полягає провина  ОСОБА_1 , які саме її дії або бездіяльність потягли за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП, не вказано про форму її вини (умисел або необережність), не встановлений причинно-наслідковий зв`язок між діями або бездіяльністю, які призвели до суспільно-небезпечних наслідків. Посилається на практику інших судів першої інстанції України по розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч.1 ст.184 КУпАП.
Щодо пропущеного строку сторона захисту зазначає, що у зв`язку з несвоєчасним виготовленням судом першої інстанції постанови, яка внесена до ЄДРСР – 18.03.2025, наявні підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника-адвоката Нев?ядомського Д.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Дані вимоги Закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому, ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто, відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 СК України.
Згідно змісту ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Отже, до кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до ч. 1 та 6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Всупереч доводам апеляційної скарги, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП судом першої інстанції встановлені вірно.
Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема: відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 248962 від 23.12.2024 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, і є одним з джерел доказів, в якому викладено обставини вчинення даного правопорушення; рапортом помічника чергового Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 16.12.2024 року, згідно якого 16.12.2024 о 15.42 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою:  АДРЕСА_2 , лікар приймального відділення міської лікарні повідомив, що звернулася  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , у супроводі мами, попередній діагноз: забійноссадна, гематома лівої щоки, яку наніс однокласник Ужгородського ліцею ім.Шевченка. Заявник ОСОБА_4 ; довідкою лікаря травматологічного пункту з якої вбачається, що 16.12.2024 о 12 год. 15 хв. ним проведено огляд ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , та встановлено у останньої забійне садно, гематому лівої щоки; довідкою ургентного дитячого хірурга, з якої вбачається, що ним 16.12.2024 о 16 год. 20 хв. проведено огляд  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз забійне садно, гематома лівої щоки, та призначено лікування; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2  виданого ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копією паспорта  ОСОБА_1 , рапортом начальника СЮП ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 23.12.2024 року, письмовими поясненнями  ОСОБА_1  та її сина малолітнього  ОСОБА_2  від 23.12.2024 року; поясненнями ОСОБА_5 , яка є класним керівником у класі де навчалися ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , наданими у судовому засіданні місцевого суду, відповідно до яких підтвердила про конфлікт, який відбувся під час перебування дітей у школі та іншими зібраними по справі доказами.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій не виявлено, у своїй сукупності підтверджують, що вказані у протоколі обставини про те, що малолітній ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_1 , у приміщенні Ужгородського ліцею ім. Т.Шевченка, наніс незначні тілесні ушкодження своїй однокласниці малолітній ОСОБА_3 , кинувши у неї пляшку з водою, свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , обґрунтовано складено на його матір – ОСОБА_1 .
Досліджені докази свідчать про те, що дії ОСОБА_2 , який кинув у ОСОБА_3 пляшку, носять ознаки протиправності та є наслідком недостатньої уваги з боку батьків щодо виховання дитини в дусі поваги до прав інших людей. Тому, неналежне виховання малолітньої дитини - це правопорушення батьків, а отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Посилання апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вищевказаним вимогам Закону і містить у собі всі необхідні реквізити.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на судову практику інших судів першої інстанції України по розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч.1 ст.184 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що кожна окрема справа, кожним окремим суддею оцінюється на власне переконання, та думка кожного судді є окремим трактуванням, в даній справі підстав вважати, що таке обґрунтування не знайшло підтвердження належними та допустимими доказами.
Разом з тим, за змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до примітки ст. 22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.
Тобто, законодавцем чітко визначено перелік адміністративних правопорушень, які не можуть бути визнані малозначними, адміністративне правопорушення, яке передбачене ст. 184 КУпАП, до нього не входить, а тому, у даному випадку може бути застосована ст. 22 КУпАП.
При цьому, зазначена норма Закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до цього складу адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене адміністративне правопорушення не становить суспільної небезпеки та не завдало збитків державним чи суспільним інтересам.
Тому, оцінюючи в сукупності вказані обставини, з урахуванням даних особи, що притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності - у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.
На думку апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Нев?ядомському Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу адвоката Нев?ядомського Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, скасувати.

Напідставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП за малозначністю й оголосити їй усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага