ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2025 року          м.Дніпро         Справа №  904/1058/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) - Іванова О.Г.                         
суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Королькова Віктора Васильовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 (суддя Васильєв О.Ю., повний текст якого підписаний 11.06.2025) у справі № 904/1058/25 
за позовом: Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль”, м. Кривий Ріг 
до: Фізичної особи-підприємця Королькова Віктора Васильовича, м. Кривий Ріг 
про: стягнення 28 637,98грн.
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося АТ “Криворізька теплоцентраль”  з позовом до ФОП Королькова В.В. про стягнення 28 637,98грн. (в т.ч.: 20311,74грн. - заборгованості, 5 271,50грн. - інфляційних втрат, 1 273,17грн. - 3% річних, 1550,99грн. - пеня та 230,58грн. плата за абонентське обслуговування) за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії №3108/жб від 01.11.2021. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов`язання з відшкодування вартості теплової енергії, поставленої позивачем у період з листопада 2021 року по березень 2024 року у сумі 20  311,74грн. та послуги з абонентського обслуговування у розмірі 230,58грн. за той самий період.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 у справі №904/1058/25 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з відповідача - Фізичної особи-підприємця Королькова Віктора Васильовича м. Кривий Ріг на користь позивача - Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль” м. Кривий Ріг 20  311,74грн. – заборгованості; 136,15грн. – пені; 1 272,96грн. – 3 % річних;            5  271,50грн. - інфляційних втрат; 230,58грн. - плати за абонентське обслуговування та                   2 878,38грн. - витрат зі сплати судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець Корольков Віктор Васильович, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в повному обсязі у задоволенні позовних вимог. 
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на наступне.
-  власником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Едуарда Фукса, будинок 44, приміщення 4, загальною площею 65 кв. м. є Корольков Віктор Васильович, як фізична особа.
У приміщенні за вищевказаною адресою, відсутнє централізоване постачання теплової енергії, а відтак, жодних договорів купівлі-продажу теплової енергії між позивачем та відповідачем не укладалось.
У період з листопада 2021 року до березня 2024 року Позивачем Відповідачу жодних послуг не надавалось, будь-яких двосторонніх документів між сторонами не складалось. Крім того, протягом більш ніж десять років, позивачем жодних дій спрямованих на укладання відповідних договорів з відповідачем, або здійснення перевірки приміщення здійснено не було;
-          справа №904/1058/25 не підсудна господарському суду. Суб`єктний склад учасників справи сам по собі не є критерієм для визначення спору, що має розглядатись за правилами господарського судочинства.
Наявність у Королькова В.В. статусу підприємця не може свідчити про те, що з моменту його державної реєстрації як фізичної особи-підприємця він виступає в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і в даних правовідносинах.
У разі позбавлення Королькова В.В. статусу підприємця він не позбавляється набутих раніше цивільних прав і обов`язків фізичної особи, зокрема і права власності на нежитлове приміщення, придбане для здійснення підприємницької діяльності.
Позивачем не доводиться той факт, що нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 використовується відповідачем для здійснення підприємницької діяльності.
Згідно з Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.03.2013, не вбачається, що нежитлове приміщення зареєстроване за Корольковим В.В. як за суб`єктом підприємницької діяльності, а зареєстровано за ними, як за фізичною особою.

Від Позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Королькова Віктора Васильовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 у справі №904/1058/25 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 у справі №904/1058/25 - без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді –  Мороз В.Ф., Чередко А.Є.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 03.07.2025 здійснено запит справи із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
07.07.2025 матеріали справи №904/1058/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2025 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк (10 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
25.07.2025 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 07.07.2025 надійшла заява про усунення недоліків скарги.
05.08.2025 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, у зв`язку з відпусткою суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є. (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження), призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1058/25. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025, справу №904/1058/25 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
01.09.2025 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, у зв`язку з виходом з відпустки суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є., призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1058/25 (для повернення справи раніше визначеному складу суду). 
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.09.2025, справу №904/1058/25 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Мороз В.Ф., Чередко А.Є.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
ДП “Криворізька теплоцентраль” 16.03.2017 перетворено у ПАТ “Криворізька теплоцентраль”, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 2   ст. 108 Цивільного кодексу України ПАТ “Криворізька теплоцентраль” є правонаступником ДП “Криворізька теплоцентраль”. У зв`язку з проведенням державної реєстрації змінено тип товариства з ПАТ “Криворізька теплоцентраль” на АТ “Криворізька теплоцентраль” про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
АТ “Криворізька теплоцентраль” є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України “Про теплопостачання” як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.
Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нежитлового приміщення 4 за адресою: АДРЕСА_2 є Корольков Віктор Васильович.
Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку.
Також відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських-формувань, Корольков Віктор Васильович має статус фізичної особи - підприємця.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 “Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства “Криворіжтепломережа” до Державного підприємства “Криворізька теплоцентраль” до ДП “Криворізька теплоцентраль” передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (після перейменування - Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. 
Таким чином, з 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку № 44 по вул. Едуарда Фукса є АТ “Криворізька теплоцентраль”.
АТ “Криворізька теплоцентраль” як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
Отже, з 01.11.2021 між АТ “Криворізька теплоцентраль” та ФОП Корольковим В.В. укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (позивачем присвоєно договору про надання послуги з постачання теплової енергії № 3108/жб від 01.11.2021), відповідно до п. 5 якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.
На виконання умов зазначеного договору АТ “Криворізька теплоцентраль” здійснено постачання теплової енергії відповідачу на протязі всього періоду передбаченого договором та щорічними розпорядженнями виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області “Про початок та закінчення опалювального періоду”, що підтверджується актами подання теплоносія на будинок та актами припинення подання теплоносія, зведеними відомостями розподілу теплової енергії, звітами про споживання та виставленими для оплати рахунками-фактурами.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань по договору щодо постачання теплової енергії позивачем надано рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії (надання послуг) за період з листопада 2021 року по березень 2024 року на загальну суму 20    311,74грн. та послуги абонентського обслуговування за період з листопада 2021 року по березень 2024 року на суму 230,58грн. 
Так, позивачем надано до суду: рахунок - фактура №9130 від 30.11.2021 на суму 1 549,13грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №9130 від 30.11.2021 на суму 1 549,13грн.; рахунок - фактура №10830 від 31.12.2021 на суму 1 706,65грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №10830 від 3.12.2021 на суму 1 706,65грн.; рахунок - фактура №01529 від 31 січня 2022 року (на суму 2 455,63 грн); акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №1529 від 31.01.2022 на суму 2 455,03грн.; рахунок - фактура №4934 від 28.02.2022 на суму 2 318,03грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №4934 від 28.02.2022 на суму 2 318,03грн.; рахунок - фактура №8962 від 02.03.2022 на суму 2 817,91грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №8962 від 02.03.2022 на суму 2 817,91грн.; рахунок - фактура №11270 від 31.03.2022 на суму 2 565,72грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №11270 від 31.03.2022 на суму 2 565,72грн.; рахунок - фактура №3615 від 30.04.2022 на суму 161,56грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №3615 від 30.04.2022 на суму 161,56грн.; рахунок - фактура №14067 від 30.04.2022 на суму 7,28грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №14067 від 30.04.2022 на суму 7,28грн; ??рахунок - фактура №15939 від 31.05.2022 на суму 7.28грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №15939 від 31.05.2022 на суму 7,28грн.; ??рахунок - фактура №17573 від 30.06.2022 на суму 8,00грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №17573 від 30.06.2022 на суму 8,00грн.; ???рахунок - фактура №19260 від 31.07.2022 на суму 8,00грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №19260 від 31.07.2022 на суму 8,00грн.; рахунок - фактура №20874 від 31.08.2022 на суму 8,00грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №20874 від 31.08.2022 на суму 8,00грн.;???? рахунок - фактура №22510 від 30.09.2022 на суму 8,00грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №22510 від 30.09.2022 на суму 8,00грн.; рахунок – фактура№24473 від 31.10.2022 на суму 8,00грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №24473 від 31.10.2022 на суму 8,00грн.; рахунок - фактура №26817 від 30.11.2022 на суму1 290,62грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №26817 від 30.11.2022 на суму 1 290,62грн.; рахунок - фактура №31856 від 31.12.2022 на суму 1 344,07грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №31856 від 31.12.2022 на суму 1 344,07грн.; рахунок - фактура №01505 від 31.01.2023 на суму 1 985,37грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №01505 від 31.01.2023 на суму 1 985,37грн.; рахунок - фактура №05156 від 28.02.2023 на суму 1 718,17грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №05156 від 28.02.2023 на суму 1 718,17грн.; рахунок - фактура №08608 від 31.03.2023 на суму 1 023,74грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №08608 від 31.03.2023 на суму 1 023,74 грн.; рахунок – фактура №11396 від 30.04.2023 на суму 8,34грн.; акт надання послуг з абонентського обслуговування №11396 від 30.04.2023 на суму 8,34грн.; рахунок - фактура №13208 від 31.05.2023 на суму 8,34грн.; акт надання послуг з абонентського обслуговування №13208 від 31.05.2023 на суму 8,34грн.; рахунок - фактура №14872 від 3006.2023 на суму 8,34грн.; акт надання послуг з абонентського обслуговування №14872 від 30.06.2023 на суму 8,34грн.; рахунок - фактура №16608 від 31.07.2023 на суму 8,34грн.; акт надання послуг з абонентського обслуговування №16608 від 31.07.2023 на суму 8,34грн.; рахунок - фактура №18670 від 31.08.2023 на суму 8,34грн.; акт надання послуг з абонентського обслуговування №18670 від 31.08.2023 на суму 8,34грн.; рахунок - фактура №20550 від 30.09.2023 на суму 8,34грн.; акт надання послуг з абонентського обслуговування №20550 від 30.09.2023 на суму 8,34грн.; рахунок - фактура №22351 від 31.10.2023 на суму 8,34грн.; акт надання послуг з абонентського обслуговування №22351 від 31.10.2023 на суму 8,34грн.; рахунок - фактура №24913 від 30.11.2023 на суму 888,22грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №24913 від 30.11.2023 на суму 888,22грн.; рахунок - фактура №28641 від 31.12.2023 на суму 2 009,72грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №28641 від 31.12.2023 на суму 2 009,72 грн.; рахунок - фактура №1602 від 31.01.2024 на суму 1 760,59грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №1602 від 31.01.2024 на суму 1 760,59грн.; рахунок - фактура №5150 від 29.02.2024 на суму 606,24грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №5150 від 29.02.2024 на суму 606,24грн.; рахунок - фактура №8632 від 31.03.2024 на суму 186,95 грн.; акт передачі - прийняття теплової енергії (надання послуг) №8632 від 31.03.2024 на суму 186,95грн., а також докази направлення вказаних актів та рахунків на адресу відповідача. 
АТ “Криворізька теплоцентраль” посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати за поставлену теплову енергію у сумі 20  311,74грн. у період з листопада 2021 року по березень 2024 року та послуги з абонентського обслуговування у розмірі 230,58грн. за той самий період, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, Господарський суд керувався законністю та обґрунтованістю позовних вимог.
Частково відмовляючи у позові суд послався на невірний розрахунок сум пені, річних Позивачем, у зв`язку з неправильним визначенням ним періоду їх нарахування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2  ст. 509 ЦК України зобов`язанням  є  правовідношення, в якому    одна    сторона  (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої    сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених    ст. 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як вже було зазначено вище, АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні статті 1 Закону України «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію у місті Кривому Розі.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання теплової енергії є комунальною послугою.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплюється обов`язок надання комунальної послуги виконавцем.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених КМУ або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою КМУ «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022) (далі - Правила №830).
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме:
1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;
2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;
3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.
Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).
У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису (абз. 3 ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України).
Наведені свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин.
Таким чином, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг.
Так, Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua, розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу Позивача від співвласників багатоквартирного будинку 44 по вулиці Едуарда Фукса у місті Кривий Ріг не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення співвласників про обрання моделі договірних відносин, а тому з кожним із них з 01.11.2021 укладено типовий індивідуальний договір про надання комунальної послуги.
Тобто, з 01 листопада 2021 року між Позивачем та Відповідачем, як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №3108/ жб від 01.11.2021.
Укладений між сторонами типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії є підставою для виникнення у сторін цього договору майново-господарських зобов`язань.
Відповідно до п. 5 Типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії, обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з:
обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;
частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;
та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Відповідно до п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Абзацом 6 п. 14 Правил № 830 передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/ будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу.
Згідно з абз. 4 п. 24 Правил № 830, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Пункт 38 Постанови №830 визначає, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Згідно з підпунктом 12 п. 42 Постанови №830 споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання); це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.
Крім цього, згідно з підпунктом 13 п.45 Постанови №830 індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.
Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Тому, співвласники квартир та нежитлових приміщень повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Дана позиція викладена у Листі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України за №12436/25/10-23 від 02.08.2023 та у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року по справі №311/3489/18, де Верховний Суд дійшов висновку, що співвласники квартир та нежитлових приміщень повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Спожива ч, приміщення якого обладнано індивідуальною системою опалення має оплатити надані послуги на забезпечення функціонування внутріїпньобудинкової системи централізованого опалення виконавцю послуг.
З 01.11.2021 розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень проводиться відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 №315 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954). Обсяг теплової енергії приміщення з індивідуальним опаленням/приміщення з транзитними мережами опалення на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
За листопад-грудень 2021 року, січень 2022 обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначався як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі. Для п`ятиповерхової будівлі частка складає - 12% (Розділ ІІІ п. 2 Методики №315 (в редакції, яка діяла до 01.02.2022). Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до Методики №315 пропорційно до їх загальних/опалювальних площ/об`ємів.
Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі для індивідуального теплового пункту без регулювання за погодними умовами -15% та розподіляється між усіма споживачами будівлі. (Розділ V п. 1, 2 Методики №315 ( в редакції, яка діяла до 01.02.2022).
З 01.01.2022 внесено зміни до Методики №315 та відповідно до Розділу IV, п. 8 Методики №315, з лютого 2022 року обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку, що складає для 1-5 поверхових будинків 25%.
Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/ опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень (Розділ IV п. 12 Методики №315).
Обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення визначається відповідно до Розділу ІІ пункт 2.
Позивачем надано до позовної заяви детальний розрахунок обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії ФОП Королькова В.В. на нежитлове приміщення за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Едуарда Фукса, буд. 44, прим. 4, з якого вбачається, що Відповідачеві здійснені всі вищевказані нарахування обсягів теплової енергії, а саме як споживачеві у якого приміщення з індивідуальним опаленням, при цьому в графі обсяг спожитої теплової енергії на опалення беспосередньо нежитлового приміщення зазначено 0,00 Гкал.
Також Позивачем заявлено про стягнення боргу за абонентське обслуговування в розмірі  230,58  грн.
Відповідно до п.11 ч.1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами та доповненнями) плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
При цьому плата за абонентське обслуговування визначається відповідно до    Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІ від 09.11.2017, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених  Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019,  Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг"  із змінами згідно з    постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 № 928.
Між тим, доказів повної та своєчасної оплати за надані Позивачем у спірний період послуги з постачання теплової енергії та послуги абонентського обслуговування у матеріалах справи відсутні.
Відтак, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи доведення факту укладення сторонами Індивідуального договору, реальність отриманих Відповідачем послуг, неоплату цих послуг останнім та ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про доведеність заборгованості Відповідача перед Позивачем за поставлену теплову енергію у спірний період у розмірі 20 311,74 грн. та плати за абонентське обслуговування в розмірі 230,58 грн.
При цьому Відповідачем заперечення щодо здійснених Позивачем розрахунків не наведено, власних контррозрахунків не надано.

Крім того,  ст. 599 ЦК України  встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання, відповідно до   ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України    встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: сплата неустойки.
Відповідно до ч. 2  ст. 625 ЦК України   боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Відповідно до пункту 45 договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Оскільки    Відповідач    порушив умови договору щодо оплати поставленої теплової енергії, у Позивача виникло право для нарахування йому пені на підставі п. 45 договору, а також 3% річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2    ст. 625 ЦК України .
При цьому місцевим господарським судом було здійснено перерахунок сум пені та річних у зв`язку з неправильним визначенням Позивачем періоду їх нарахування, та присуджено їх до стягнення з Відповідача: 136,15грн. – пені; 1 272,96грн. – 3 % річних.
Заперечення сторін щодо перерахунку судом сум пені, річних відсутні.
Доводи Відповідача про те, що судом першої інстанції розглянуто справу, яка не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства відхиляються колегією суддів з огляду на таке.
Згідно з ч.1  ст. 24 Цивільного кодексу України    людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.
За змістом  ст.25 Цивільного кодексу України  здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті (частини друга та четверта зазначеної статті).
Відповідно до  ст. 26 Цивільного кодексу України  всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені    Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Згідно з абзацом 2   ст.30 Цивільного кодексу України    цивільна дієздатність фізичної особи визначається як здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Згідно з ч.1  ст. 42 Конституції України  кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
У частинах першій та другій  ст. 50 Цивільного кодексу України  передбачене право фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом.
Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.
За приписами  ст. 51 Цивільного кодексу України  до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до  ст.52 Цивільного кодексу України  фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю,    усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
У силу  приписів чинного законодавства України суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.11.2024 у справі    №904/844/24.
Закон не передбачає можливість реєстрації майна за   фізичною особою -    підприємцем, будь-яке майно  (призначене чи не призначення для ведення підприємницької діяльності)    підлягає реєстрації виключно як за фізичною особою, незалежно від наявності у неї статусу підприємця, оскільки вона з моменту реєстрації як фізична особа - підприємець не перестає існувати як фізична особа та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Поняття підприємництво було наведено у   ст.42 Господарського кодексу України, який з28.08.2025 втратив чинність. Зокрема,  підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статусу підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість, згідно з частиною дев`ятою статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Тобто, фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.
Такий підхід щодо співвідношення понять фізичної особи та фізичної особи-підприємця і їх правового статусу є усталеним та підтверджується, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц; від 24 квітня 2018 року у справі № 303/5186/15-ц; від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17; від 21 вересня 2019 року у справі № 922/4239/16; від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18; від 09 жовтня 2019 у справі № 209/1721/14-ц тощо.
Отже, з моменту державної реєстрації ФОП фізична особа фактично перебуває у двох правових статусах - як фізична особа та як ФОП.
Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Аналогічний висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 306/2004/15-ц, від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 263/2359/19, від 25 лютого 2020 року у справі № 916/385/19.
Як вбачається з інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником нежитлового приміщення 4 за адресою: АДРЕСА_2 є Корольков Віктор Васильович.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських-формувань, Корольков Віктор Васильович має статус фізичної особи - підприємця.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, а Відповідачем не спростовано, що спірна заборгованість виникла внаслідок споживання теплової енергії саме у нежитловому приміщенні власником якого Корольков В.В., про яку, згідно з відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про проведення державної реєстрації як фізичної особі-підприємця Королькова Віктор Васильович.
Заборгованість виникла у період ведення Відповідачем господарської діяльності.
Наведені обставини у їх сукупності свідчать про факт придатності нежитлового приміщення, розташованого за вказаною вище адресою для використання саме з комерційною метою та у підприємницькій діяльності.
Одночасно, доказів використання спірного нерухомого майна у відповідному періоді для особистих (побутових) потреб фізичної особи – Королькова В.В.. матеріали справи не містять.
У будь-якому випадку, Скаржником не спростовано факт укладення ним з Позивачем договору та нездійснення оплат спожитих у спірний період послуг з постачання теплової енергії, у тому числі, і як фізичною особою. 
Також, у справі відсутні докази укладення Апелянтом інших договорів з постачальниками відповідних послуг та їх виконання Відповідачем. 
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 у справі № 904/1058/25 визнає законним, обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені?статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.        
Відповідно до?статті 129 Господарського процесуального кодексу України?судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.        
Керуючись статтями?129, 269,?275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-        
ПОСТАНОВИВ:        
        Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Королькова Віктора Васильовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 у справі                                      № 904/1058/25 - залишити без задоволення.        
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 у справі                                      № 904/1058/25 - залишити без змін.        
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на? скаржника.        
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 01.09.2025.

Головуючий суддя                                                                                                    О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                                 В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                                       А.Є. Чередко