УХВАЛА
16 липня2025 року
м. Київ
 
cправа № 902/388/18
провадження № 12-36гс25
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Пількова К. М., 
суддів Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мартєва С. Ю., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А.,
 
перевіривши наявність підстав для розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи 
за касаційною скаргоюПриватного підприємства «Іствін» 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 (головуючий суддя Маціщук А. В., судді Василишин А. Р., Філіпова Т. Л.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс» про заміну боржника 
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 
до Приватного підприємства «Феріде Плаза»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство «Іствін», Приватне підприємство «Торгово-універсальна фірма «Феріде»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 
про звернення стягнення на предмет іпотеки,  
 
УСТАНОВИЛА:
1.    У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - Банк, Позивач) звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Феріде Плаза» (далі - ПП «Феріде Плаза», Відповідач, Підприємство), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного підприємства «Іствін» (далі - ПП «Іствін», Третя особа 1), про стягнення заборгованості за кредитними договорами від 06.11.2007 № 06-2.1/1018 та № 06-2.1/1019 (далі - Кредитні договори) у рахунок погашення боргу Приватного підприємства «Торгово-універсальна фірма «Феріде» (далі - Третя особа 2, Фірма) станом на 04.07.2018 шляхом звернення стягнення на належне Відповідачу майно, а саме:
- готельно-розважальний центр «Феріде Плаза» загальною площею 8 145,3 кв.м, розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23-Б (далі - Розважальний центр), шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою (ринковою) вартістю 143 544 000 грн;
- об`єкт незавершеного будівництва торгово-офісного комплексу (другий пусковий комплекс), розташований на земельній ділянці площею 0,1430 га за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23-А (далі - Об`єкт незавершеного будівництва), шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою (ринковою) вартістю 16 051 200 грн.
2.    Рішенням Господарського суду Вінницької області від 29.06.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.
3.    Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 21.11.2023, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - КГС ВС) від 14.05.2024, рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позов про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнив; звернув стягнення на нерухоме майно, належне Відповідачу, у рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «Торгово-універсальна фірма «Феріде» (далі - Фірма, Третя особа 2) за Кредитним договорами, а саме на Розважальний центр та Об`єкт незавершеного будівництва.
4.    Постановою від 14.05.2024 КГС ВС касаційну скаргу Третьої особа 1, залишив без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 - без змін.
5.    Ухвалою від 29.07.2024 Господарський суд Вінницької області заяву ТОВ «Фінансова компанія «Ю-Бейс» (далі - Компанія) задовольнив; замінив стягувача - Банк з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 21.12.2023 про виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 щодо звернення стягнення на належне Відповідачу нерухоме майно - Розважальний центр та Об`єкт незавершеного будівництва шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», та щодо стягнення судового збору на його правонаступника - Компанію.
6.    У грудні 2024 року Компанія звернулася до місцевого господарського суду із заявою, в якій просила замінити боржника - Приватне підприємство «Феріде Плаза» з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 21.12.2023 про виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 в частині звернення стягнення на належне Відповідачу нерухоме майно - Об`єкт незавершеного будівництва шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», на його правонаступника - ПП «Іствін».
7.    Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.01.2025 відмовлено в задоволенні заяви Компанії про заміну боржника у цій справі.
8.    Обґрунтовуючи відмову в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на імперативні положення статті 52 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України) процесуальне правонаступництво, в якому відповідачем (боржником) є юридична особа, допускається, зокрема, у разі припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір. Однак перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта матеріальних правовідносин до іншого не зумовлює автоматичної зміни осіб у процесуальному відношенні, а для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав правопопередників, про що неодноразово зазначав Верховний Суд. З урахуванням наведеного місцевий господарський суд указав на відсутність жодних доказів та обґрунтувань, які б свідчили про те, що ПП «Іствін» є правонаступником ПП «Феріде Плаза», з огляду на що у задоволенні заяви відмовив.
9.    Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 25.02.2025 апеляційну скаргу Компанії задовольнив; ухвалу Господарського суду Вінницької області від 09.01.2025 скасував; ухвалив нове рішення, яким задовольнив заяву про заміну боржника; замінив ПП «Феріде Плаза» з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 21.12.2023 про виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 в частині звернення стягнення на нерухоме належне Відповідачу майно- Об`єкт незавершеного будівництва шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», на його правонаступника - ПП «Іствін».
10.    Апеляційний господарський суд урахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09.11.2020 у справі № 910/6325/13, від 07.10.2020 у справі № 161/20677/13-ц, від 12.02.2021 у справі № 12/204/09 та від 18.03.2024 у справі № 4/662, за якими за статтею 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна - при набутті права власності на об`єкт іпотеки відбувається заміна іпотекодавця у правовідносинах, що є підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні. Відтак внаслідок передачі 19.02.2021 у власність ПП «Іствін» об`єктів нерухомого майна за правочином в обмін на корпоративні права до цієї юридичної особи відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця у тому обсязі і на тих умовах, на яких вони належали ПП «Феріде Плаза» за договором іпотеки, укладеним 06.11.2007 між Банком як іпотекодержателем та Фірмою як іпотекодавцем. При цьому суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що і ПП «Феріде Плаза», і ПП «Іствін» з липня 2018 року були обізнані про обтяження майна іпотекою Банку, а також про наявний спір, оскільки були його учасниками.  
11.    У березні 2025 року Приватне підприємство «Іствін» (далі також Скаржник) звернулося до КГС ВС із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 09.01.2025 залишити в силі.
12.    Скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм статей 104, 106, 512, 514 Цивільного кодексу України, статті 23 Закону України «Про іпотеку», статей 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також порушення норм статей 41, 45, 48, 52, 334 ГПК України, що є підставою касаційного оскарження відповідно до абзацу шостого частини другої статті 287 ГПК України
13.    Ухвалою від 10.04.2025 КГС ВС відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; відмовив у задоволенні клопотання Скаржника про розгляд цієї касаційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи та у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025.
14.    Ухвалою від 19.06.2025 КГС ВС передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 302 ГПК України, оскільки колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у постановах Верхового Суду від 01.09.2021 у справі № 522/6949/15-ц, від 01.12.2021 у справі № 619/852/20, від 14.02.2024 у справі № 607/9268/17 у подібних правовідносинах.
15.    Обґрунтовуючи підстави передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів КГС ВС звертає увагу на те, що у постанові від 09.07.2019 у справі № 916/1645/18 Верховний Суд виснував, що: «іпотечні зобов`язання пов`язані не з особою іпотекодавця, а з належним йому нерухомим майном, з його смертю іпотека не припиняється, а відповідний статус переходить до нового власника майна у силу прямої вказівки Закону. Наведені положення свідчать, що у разі наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, зміна власника обтяженого іпотекою майном не свідчить про необхідність повторного доведення кредитором у судовому порядку наявності в нього відповідного права. Отже, враховуючи, що існує рішення суду, яким звернуто стягнення на іпотечне майно, після переходу права власності на обтяжене іпотекою майно, відбулась зміна іпотекодавця, що може бути підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні, а не для звернення з новим позовом до нового власника».
З урахуванням наведеного висновку, а також зважаючи на те, що існує рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно, відбувається зміна іпотекодавця в порядку заміни боржника у процедурі виконання судового рішення. Тому апеляційний господарський суд виснував, що до ПП «Іствін» перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця, у тому обсязі й на тих умовах, на яких вони належали ПП «Феріде Плаза», зокрема і права й обов`язки боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.
16.    Разом із цим, в ухвалі про передачу справи колегія суддів КГС ВС звертає увагу на те, що в постанові від 01.12.2021 у справі № 619/852/20 Верховний Суд виснував таке: «Дійсно за наявності чинного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, повторне звернення стягнення судом на той самий предмет іпотеки і з тих самих підстав нормами чинного законодавства України не передбачено. Разом із тим зазначене правило розповсюджується на випадки, коли іпотекодержатель за наявності чинного судового рішення повторно звертається до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, або у випадку проведення реконструкції іпотечного майна, проведення щодо нього самочинного будівництва (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), або зміни його власника після ухвалення відповідного судового рішення про звернення стягнення на це майно. По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника».
У цій постанові Верховний Суд також зробив висновок, що факт зміни власника предмета іпотеки до прийняття апеляційним судом постанови про звернення стягнення на предмет іпотеки вказує на відсутність підстав для процесуального правонаступництва прав та обов`язків боржника на стадії виконання такого судового рішення.
17.    У постанові від 14.02.2024 у справі № 607/9268/17 суд виходив з того, що боржник на підставі договорів купівлі-продажу від 01.12.2017 та від 27.02.2018 відчужив майно, яке є предметом іпотеки, на користь товариства і фізичної особи, внаслідок чого до цих осіб перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором, у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки. Разом з тим, оскільки рішення про звернення стягнення на це майно суд ухвалив 26.09.2018, тобто після того як мало місце матеріальне правонаступництво, права й обов`язки боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання цього рішення до товариства і фізичної особи не перейшли, оскільки на час набуття ними права власності на предмет іпотеки таких прав та обов`язків ще не існувало. Відповідно такі права та обов`язки боржника у виконавчому провадженні не могли перейти й до підприємства і фізичної особи, які пізніше придбали спірні нежитлові приміщення у товариства і фізичної особи. Тому Верховний Суд відмовив у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. До того ж зазначив, що заяву про заміну боржника у виконавчому провадженні подав сам боржник, який відчужив спірне майно ще на етапі судового розгляду справи та відповідно як сторона у справі не був позбавлений можливості до закінчення розгляду справи звернутися до суду з заявою про процесуальне правонаступництво у порядку статті 55 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
18.    У постанові від 01.09.2021 у справі № 522/6949/15-ц, на яку посилається Скаржник, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для процесуального правонаступництва прав та обов`язків боржника під час виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на момент ухвалення такого рішення суду, власником іпотечного майна була інша особа, відмінна від особи, яка, на думку кредитора, повинна була відповідати за пред`явленим позовом. Цей висновок суд сформулював за наслідком застосування статей 55, 442 ЦПК України.
Зокрема, Верховний Суд виснував: «Підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час процесу, а не до його початку. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника».
19.    Колегія суддів КГС ВС зазначає, що за частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що в разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Норми статей 52, 334 ГПК України (аналогічні положення статей 55, 442 ЦПК України), частини першої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у сукупності з нормами статті 23 Закону України «Про іпотеку» помилково тлумачити як такі, що допускають процесуальне правонаступництво, виключно якщо зміна власника іпотечного майна, на яке звернуто стягнення, відбулася після ухвалення рішення.
20.    В ухвалі про передачу справи колегія суддів також звертає увагу, що текстуально (буквально) такі положення щодо виникнення обставин переходу права власності на майно лише після ухвалення судового рішення як умови для здійснення процесуального правонаступництва не закріплені у статтях 52, 334 ГПК України (аналогічні положення статей 55, 442 ЦПК України). Натомість відмова в заміні сторони у виконавчому провадженні з таких підстав робить рішення суду фактично невиконуваним без урахування обставин добросовісності поведінки боржника та нового власника, чим нівелює дієвість судочинства, що є несумісним із принципом верховенства права, встановленого частиною першою статті 8 Конституції України.
Зокрема, у цій справі новий власник, будучи залученим до участі у справі як третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, знав про спір щодо майна, проте умисно приховав від суду факт набуття права власності (зміна власника відбулась під час розгляду справи), діяв недобросовісно, чим створив перешкоду для виконання майбутнього судового рішення. Особа не може посилатися на обставини, які виникли внаслідок її власної недобросовісної поведінки. Тому при вирішенні питання щодо процесуального правонаступництва слід ураховувати добросовісність процесуальної поведінки особи, а не дату набуття права власності на майно.
21.    Колегія суддів КГС ВС вважає, що право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, установлене статтею 334 ГПК України, частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», слід розглядати у зв`язку з основними засадами судочинства, визначеними частиною другою статті 129 Конституції України, з урахуванням права на справедливий суд (складником якого є обов`язок держави виконати судове рішення), гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідно до завдання господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ГПК України).
Тому з метою забезпечення права особи на судовий захист процесуальне правонаступництво у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи (стаття 23 Закону України «Про іпотеку») допускається незалежно від дати набуття права власності, якщо буде доведено недобросовісність нового власника. Натомість права добросовісного нового власника, який не знав і не міг знати про судовий спір, захищаються у процесуальний спосіб, встановлений цим Кодексом: шляхом надання права особі, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, подати апеляційну (касаційну) скаргу на рішення суду (постанову суду апеляційної інстанції).
22.    Наведені підстави є достатніми для прийняття та призначення цієї справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.
23.    Відповідно до частини третьої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
24.    Згідно із частиною першою статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Частиною п`ятою цієї ж статті передбачено, що перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.
25.    Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
26.    Оскільки предметом перевірки у цьому випадку є постанова апеляційного господарського суду, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції, перегляд рішень буде здійснено без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Керуючись частиною тринадцятою статті 8, частиною першою статті 9, статтями 233-235, 301, частиною третьою статті 302 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду
 
УХВАЛИЛА:
1. Прийняти до розгляду справу № 902/388/18.
2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 17 вересня 2025 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.
3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач	 	К. М. Пільков	
Судді:	О. Л. Булейко	С. Ю. Мартєв	
 	І. А. Воробйова	Н. С. Стефанів	
 	О. А. Губська	Т. Г. Стрелець	
 	А. А. Ємець	І. В. Ткач	
 	В. В. Король	О. С. Ткачук	
 	С. І. Кравченко	В. Ю. Уркевич	
 	О. В. Кривенда	Є. А. Усенко