ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 червня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/5133/24
Головуючий у першій інстанції – Меженнікова С. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1055/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді – Шарапової О.Л.,
суддів –  Євстафієва О.К., Скрипки А.А.,
з участю секретаря: Шапко В.М.
Сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»,
відповідач: ОСОБА_1 .
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року, суддя Меженнікова С.П., м.Чернігів.
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2024 року ТОВ «Алекскредит» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання кредиту №6821255 від 20.12.2023 станом на 29.11.2024 у загальній сумі 25 447 грн 50 коп., з яких: 5 000,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 20 447,50 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом, судовий збір.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 грудня 2023 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 6821255, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 5 000 гривень. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 22.06.2024 (включно). Відповідач свої зобов`язання за Договором належно не виконує, у зв`язку з чим станом на 29.11.2024 утворилась заборгованість.
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року позов задоволено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні  позовних вимог, вирішити питання судових витрат.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на не застосування судом ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.п. 4.1, 4.2, 4.8, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ №254 від 18.06.2003.
Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи: копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за договором про надання кредиту №6821255 від 20.12.2023.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що укладення договору позики між сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором у даному випадку не підтверджується.
Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, нараховані з 24.02.2022, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
ТОВ «Алекскредит» у своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить її залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.03.2025 – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд установив таке.
Встановлено, що 20.12.2023 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 6821255, вказаний договір було укладено в електронній формі, шляхом використання електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором (а.с.12-20).
Відповідно до пунктів 1.3, 1.7, 3.1. Договору, позивач 02.11.2021 перерахував на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн строком на 180 днів в базовий період зі сплатою 1,79 % за день за перші 5 календарних днів користування кредитом (з 20.12.2023 до 25.12.2023), та 3% на день за користування кредитом протягом спеціального періоду (з 26.12.2023 до 22.06.2024). Строк дії договору до 22.06.2024.
Перерахування кредитних коштів на рахунок, вказаний відповідачем при оформленні кредиту, підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 29.11.2024, згідно з якою 5 000,00 грн було зараховано 20.12.2023 на картку № НОМЕР_1 від ТОВ «Алекскредит» (а.с.29).
Із детального (щоденного) розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 на погашення заборгованості за процентами було сплачено: 05.02.2024 – 3 000,00 грн, 09.02.2024 – 2 000,00 грн, 25.02.2024 – 2 000,00 грн, а всього 7 000,00 грн, що також підтверджується і довідкою ТОВ «Алекскредит» від 29.11.2024 №410-11-2024-С (а.с. 8-11).
Згідно з наданим позивачем  розрахунком заборгованості станом на 22 червня 2024 року заборгованість за кредитом становить 5000 грн., заборгованість за процентами становить 20447.5 грн. Правильність розрахунком відаповідачем не спростована.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно положень статті 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 
Згідно з п. 1-1 ч. 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Як встановлено судом, з дослідженого кредитного договору, його підписання відповідачем відбулось електронним підписом з одноразовим ідентифікатором та є безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів на умовах фінансового кредиту, з якими позичальник ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отримання кредитних коштів.
Кредитний договір позичальником підписаний шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором (п.9.9.).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач не надав доказів належного виконання ним зобов`язань за дослідженим договором. Сторони узгодили у договорі від 20.12.2023 всі істотні умови договору і договір є таким, що відбувався. При цьому у такому Договорі сторони детально обумовили відсотки, вартість кредиту, реальну річну ставку і графіки платежів, тому нараховані відсотки відповідають прийнятим відповідачем умовам.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з приписами законодавства та матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, нараховані з 24.02.2022, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), не заслуговують на увагу, оскільки позивач просить стягнути лише заборгованість за тілом кредиту та за процентами.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки письмовими доказами по справі підтверджується укладання кредитного договору, погодження всіх його умов, надання кредитних коштів та розмір заборгованості в межах строку кредитування.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуюча:                                           Судді: