ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2025 р. 	Справа № 520/22031/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., по справі № 520/22031/23
за позовом          ОСОБА_1  
до          Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                               
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення позивачу перерахунку та виплати пенсії з обмеженням її максимального розміру - десятьма прожитковими мінімумами, встановленим для осіб, що втратили працездатність, виходячи з 89% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФХ-111992 від 26.04.2021, з 01.04.2019, з 01.07.2021, з 01.03.2022, з 01.03.2023;
- зобов`язати відповідача з 01.07.2021 здійснювати нарахування та виплату позивачу щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 за №713 у повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження її граничним (максимальним) розміром десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, що втратили працездатність, виходячи з 89% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФХ-111992 від 26.04.2021, з 01.04.2019 та після її індексації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 за №118 з 01.03.2022, після її індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 №168 з 01.03.2023, з щомісячною доплатою у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 за №713.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у обмеженні пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 у розмірі 89% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1  доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 за №713.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.07.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 за №713, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області за рахунок бюджетних асигнувань витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1717,76 грн.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу , в якій посилаючись на  неправильне застосування норм матеріального права, не відповідність висновків суду  обставинам справи, просив скасувати рішення та прийняти нове , яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що якщо рішенням суду не буде зобов`язано відповідача здійснювати пенсію без обмеження її максимальним розміром з 01.07.2021, з 01.03.2022 та з 01.03.2023, то за результатами виконання рішення суду в поточній редакції фактичний розмір пенсії позивача буде незмінний, що не забезпечить ефективне поновлення порушених прав позивача.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 2005 року у розмірі 89% грошового забезпечення.
ГУ ПФУ у Харківській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 за №103 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі довідки уповноваженого органу, одночасно з цим здійснено зменшення розміру пенсії з 80% грошового забезпечення до 70%.
Не погодившись зі зменшенням відсоткового значення пенсії, позивач звернувся з відповідною позовною заявою до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 у справі №520/10171/19, зокрема, зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 89% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018, та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.01.2018 із урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідачем з липня 2021 року проведено перерахунок пенсії позивача на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №713 та встановлено доплату у розмірі 2000,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №520/11645/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 26.04.2021, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду у справі №520/11645/21, ГУ ПФУ в Харківській області здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.04.2021 за №ФХ-111992 про розмір грошового забезпечення.
Водночас, пенсійний орган повідомив позивача, що розмір пенсії, яка підлягає виплаті, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Крім того, після проведення вказаного перерахунку пенсії, позивачу відповідачем припинено виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №713.
У зв`язку з тим, що відповідач нараховує і виплачує позивачу пенсію з обмеженням її максимального розміру з 01.04.2019 та припинив спірну виплату у розмірі 2000,00 грн., передбачену постановою Кабінету Міністрів України №713, останній звернувся з позовом. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно обмежено  максимальним розміром пенсію позивача з 01.04.2019, оскільки це суперечить Закону № 2262-ХІІ, а тому відповідач має здійснити перерахунок пенсії та виплатити пенсію з 01.04.2019  виходячи з 89% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що пенсійним органом  на виконання постанов КМУ проведено індексацію пенсії позивача, одна виплату її  не здійснено внаслідок обмеження максимального розміру пенсії.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправне припинення пенсійним органом з 01.07.2021 виплати позивачу доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений на виконання судового рішення  з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018. та є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення.
Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для окремого зобов`язання відповідача провести з 01.03.2022 та з 01.03.2023 індексацію пенсії позивача, оскільки вона нарахована, але не виплачена внаслідок обмеження з 01.04.2019 її максимальним розміром, що визнано судом протиправним, а отже вказана позовна вимога поглинається задоволеними позовними вимогами у цій справі.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за №2262-XII. (далі Закон №2262-XII) держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення частини третьої статті 43 та частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
З 01 жовтня 2011 року Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI частину п`яту статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в наступній редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII частина п`ята статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнена текстом наступного змісту: «тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від             20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 20 грудня 2016 року.
Конституційний Суд України у рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», шляхом викладення її в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI.
Тобто положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положення частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Водночас, положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Отже, обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на осіб, яким пенсія виплачується відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 31 березня 2021 року у справі № 815/3000/17 та від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 25.01.2024 у справі № 300/2754/23.
У постанові від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Згідно ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як визначено частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що відповідач безпідставно провів перерахунок пенсії позивача, обмеживши її розмір гранично допустимим, за рахунок, зокрема, не виплати індексації до пенсії.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №713, оскільки перерахунок його пенсії проведений Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права на належний розмір пенсії, а отже не є перерахунком у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.
У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції зобов`язав відповідача перерахувати, нарахувати та виплатити пенсію позивачу у розмірі 89% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум та провести з 01.07.2021 нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713, з урахуванням раніше виплачених сум.
Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині зобов`язання пенсійний орган провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, з 01.03.2022, з 01.03.2023 без обмеження граничним розміром, оскільки вважав, що задоволені позовні вимоги поглинають зазначені.
В свою чергу, апелянт зазначає, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту не забезпечить ефективне поновлення його  порушених прав. 
Так, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Як вбачається з протоколів за пенсійною справою позивача (а.с.52-54):
- з 01.07.2021 основний розмір пенсії позивача складає 18 934,75 грн., до виплати -18 540,00 грн.;
- з 01.03.2022 основний розмір пенсії позивача складає 21 585,62 грн., до виплати – 19 340,00 грн.;
- з 01.03.2023 основний розмір пенсії позивача складає 23 085,62 грн., до виплати – 20 930,00 грн.
Разом з цим відповідач на виконання постанов Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 за №118 та «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 за №168 провів індексації пенсії позивача.
Так, з 01.03.2022 індексація базового ОСНП склала 2650,00 грн., з 01.03.2023 – 1500,00 грн.
З 01.03.2022 розмір пенсії позивача складає 21 585,62 грн. (з урахуванням індексації у сумі 2650,00 грн.), до виплати – 19 340,00 грн.
З 01.03.2023 розмір пенсії позивача складає 23 085,62 грн. (з урахуванням індексації у сумі 4150,00 грн. (2650,00 грн+1500,00 грн.), до виплати – 20 930,00 грн.
Враховуючи що обмеження пенсійним органом максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262-ХІІ, з 01.04.2019, 01.07.2021, 01.03.2022 та 01.03.2023 та дії щодо припинення виплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000,00 грн з 01.07.2021 є протиправними, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача, є зобов`язання відповідача перерахувати, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 у розмірі 89% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром також з 01.07.2021 та після її індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" з 01.03.2022; після її індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24 лютого 2023 року "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» з 01.03.2023 з нарахуванням та виплатою щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713.
Натомість, обраний судом першої інстанції спосіб захисту прав позивача не в повній мірі призведе до поновлення його порушеного права, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб, обраний позивачем.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З урахуванням наведених обставин, колегія  суддів вважає, що судове рішення підлягає зміні, шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини в іншій редакції.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи приписи ст.139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1288,32 грн.   
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 по справі                    №520/22031/23 - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:
"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її граничним (максимальним) розміром десятьма прожитковими мінімумами, встановленим для осіб, що втратили працездатність, виходячи з 89% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФХ-111992 від 26.04.2021 з 01.04.2019, з 01.07.2021, після її індексації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 за №118 з 01.03.2022, після її індексації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” від 24.02.2023 за №168 з 01.03.2023, з щомісячною доплатою у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України “Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб” від 14.07.2021 за №713, з урахуванням раніше виплачених сум".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП   НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 288,32 грн (одна тисяча двісті вісімдесят вісім гривень 32 копійки).
           Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова