ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року	Львів	Справа № 140/7720/24 пров. № А/857/11211/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Курильця А.Р., Мікули О.І., 
за участю секретаря                    Кулабухової М.М.,
представника апелянта           Коновалова А.П.,
представника відповідача      Мельничук М.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ АГРО» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Шепелюк В.Л. у м. Луцьку об 11 год. 38 хв., повне судове рішення складено 17 лютого 2025 року) у справі № 140/7720/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ АГРО» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, 
  
                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення (далі – ППР) від 22.04.2024 №0094762301.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що при проведенні документальної позапланової перевірки, на підставі якої складено акт та прийнято оскаржуване ППР, службові особи відповідача дійшли помилкових та необґрунтованих висновків про господарську діяльність позивача, ведення бухгалтерського обліку, подачі звітності, сплати податків. Такі висновки відповідача суперечать чинному законодавству, дійсним обставинам справи та матеріалам перевірки, є безпідставними, надуманими. Стверджує, що при виплаті доходів у видів процентів за кредитом на користь нерезидента компанії «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» («АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД»), обґрунтовано утримав податок з такого доходу за ставкою 2 відсотки (а не 15 відсотків), оскільки зазначене підприємство є бенефіціарним отримувачем цього доходу і резидентом Республіки Кіпр, з якою в України наявний міжнародний договір у сфері оподаткування – Конвенція між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, ратифікована  Законом України від 04.07.2013 №412-VII «Про ратифікацію Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи та Протоколу до неї» (а.с.1-17, т.1). 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що для законного застосування платником податкової вигоди щодо оподаткування доходу нерезидента, останній не має виконувати транзитної функції для руху коштів, сплачених як його дохід. Він має бути дійсним кінцевим бенефіціарним власником такого доходу та не допускається використання його діяльності, як способу ухилення платників від сплати податків на міжнародному рівні.
Компанії «AGROPROSPERIS 1 LIMITED», та «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» виступають як проміжна ланка між українськими підприємствами та «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови). Всі ризики, щодо переданого кредитного портфеля українських підприємств несе компанія «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови). У «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» наявні договірні зобов`язання щодо виплати процентів за договором позики компанії «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови). 
Всі Кіпрські компанії, які належать фонду «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови), мають спільних директорів, а контроль за фінансовими операціями, транзакціями по банківських рахунках «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» та «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» здійснюється Нью-Йоркським офісом компанії «NCH», дочірньою компанією якої є «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови). 
Таким чином, зменшена ставка оподаткування доходів нерезидента, що отримує такий процентний дохід, не може бути застосована, оскільки «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» та інші кіпрські компанії не є фактичними бенефіціарними власниками таких процентів. 
Оскільки підтверджене подальше перерахування «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» у точних розмірах виплачених їй позивачем процентів іншому (пов`язаному) підприємству, що не має резидентства республіки Кіпр, застосування позивачем 2% ставки податку з такого доходу не відповідає вимогам ст.ст.103, 141 Податкового кодексу України, ч.3 ст.2, ч.4 ст.11 Конвенція між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, ратифікована  Законом України від 04.07.2013 №412-VII «Про ратифікацію Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи та Протоколу до неї». Тому доводи відповідача про необґрунтоване невиконання позивачем обов`язку нарахувати податок за ставкою 15% та донарахування спірним ППР різниці правомірне.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що факт укладення договору про реструктуризацію у 2016 році не підтверджує та не може підтверджувати, що компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» не була бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від позивача у 2017-2019 роках. Твердження про подальше перерахування компанією «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» процентного доходу, отриманого від позивача у 2017-2019 роках, на користь компанії HAUGENS ENTERPRISES LIMITED та від останнього на користь компанії «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови) не відповідає дійсності, що підтверджується таким: 
компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» є самостійною від інших компаній групи NCH юридичною особою; 
компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» не мала юридичних зобов`язань з подальшого перерахування отриманого від позивача процентного доходу за Кредитними договорами та самостійно приймала рішення щодо подальшої економічної долі отримуваного від Позивача процентного доходу; 
компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» мала власні активи для надання позик українським підприємствам групи;
висновки про співставність сум, отриманих компанією «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» від позивача, та перерахованих на користь компанії «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи;
умови Кредитних договорів, на підставі яких компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» отримувала дохід у вигляді процентів, та рішень про викуп акцій, на підставі яких компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» здійснювала викуп акцій, є абсолютно різними та диференційованими;
відповідач не мав повноважень оцінювати правомірність застосування компанією «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» режиму відрахування умовних відсотків (NID) за законодавством Республіки Кіпр;
Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
В судовому засіданні представник відповідача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції — скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що відповідно до відомостей ЄДРПОУ позивач зареєстрований як юридична особа з 23.02.2007. 
Основним видом діяльності позивача є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Іншими видами діяльності є, зокрема, післяурожайна діяльність, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин Учасником Товариства з найбільшою часткою у розмірі 99,90% є Товариство з обмеженою відповідальністю «БІО ВЕРДЕ». 
Товариство входить до складу транснаціональної інвестиційної групи NCH, яка включає, зокрема, компанію «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» (компанія «TRITTICO HOLDINGS LIMITED»); компанію «ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД» (компанія «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED»); компанію «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» (компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED»)
04.04.2007 позивач та компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» уклали кредитний договір №ВА-4/07 (надалі – «Кредитний договір 2007 року»), згідно з пп. 1.1-1.3 якого «Кредитор (компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД») передає Позичальнику (позивач) у тимчасове користування грошові кошти, які у подальшому називаються «Кредит», для поповнення обігових коштів Позичальника, а Позичальник зобов`язується використовувати Кредит для поповнення обігових коштів Позичальника, повернути Кредитору на умовах цього Договору таку ж суму Кредиту та сплачувати Кредитору проценти за користування Кредитом. Загальна сума Кредиту складає 10 000 000,00 (десять мільйонів) доларів США. Розмір ставки Процентів за користування Кредитом складає 11% річних, виходячи з 365 календарних днів у році.
У подальшому з огляду на укладення 01.12.2016 Договору реструктуризації між компанією «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД», компанією «ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД», компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» у грудні 2016 року була замінена на нового кредитора – компанію «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», зареєстровану у Республіці Кіпр; суму кредиту було змінено на 13 438 275,58 доларів США; процентна ставка була зменшена з 11% річних до 8% річних. 
10.04.2008 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАРХАНКУТ АГРО» (надалі – ТОВ «ТАРХАНКУТ АГРО») та компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» уклали кредитний договір № 03/08-ТА (надалі – «Кредитний договір 2008 року»), згідно з пп. 1.1-1.3 якого «Кредитор (компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД») передає Позичальнику (ТОВ «ТАРХАНКУТ АГРО») у тимчасове користування грошові кошти, які у подальшому називаються «Кредит», для поповнення обігових коштів Позичальника, а також для налагодження фінансово-господарської діяльності Позичальника, а Позичальник зобов`язується використовувати Кредит для поповнення своїх обігових коштів і налагодження своєї фінансово-господарської діяльності, повернути Кредитору на умовах цього Договору таку ж суму Кредиту і сплачувати Кредитору проценти за користування Кредитом. Загальна сума Кредиту складає 7 000 000,00 (сім мільйонів) доларів США. Розмір ставки Процентів за користування Кредитом складає 11% (одинадцять процентів річних, виходячи з 365 календарних днів у році). 
У подальшому ТОВ «ТАРХАНКУТ АГРО» було замінено на нового позичальника – Товариство з обмеженою відповідальністю «СУПІНА АГРО» (надалі – ТОВ «СУПІНА АГРО»); з огляду на укладення 1 грудня 2016 року Договору реструктуризації між компанією «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД», компанією «ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД», компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» у грудні 2016 року була замінена на нового кредитора – компанію «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», зареєстровану у Республіці Кіпр; у зв`язку із припиненням діяльності ТОВ «СУПІНА АГРО» через процедуру реорганізації шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЄВИД АГРО» (надалі – ТОВ «КРАЄВИД АГРО»), позичальник – ТОВ «СУПІНА АГРО» – був замінений на нового позичальника – ТОВ «КРАЄВИД АГРО», через деякий час ТОВ «КРАЄВИД АГРО» було замінено на нового позичальника – позивача; процентна ставка була зменшена з 11% до 3% річних. 
01.07.2009 позивач та компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» уклали договір позики №8/ТВ (надалі – «Кредитний договір 2009 року»), згідно з пп. 1.1-1.3 якого «Позикодавець (компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД») передає Позичальнику (позивач) грошові кошти, що надалі іменуються Позика, а Позичальник зобов`язується використовувати Позику для поповнення своїх обігових коштів у зв`язку зі здійсненням своєї профільної діяльності у сфері сільського господарства, а також повернути Позикодавцю суму Позики, що надається Позичальнику за цим Договором, і сплачувати Позикодавцю відсотки за користування Позикою. Загальна сума Позики, що надається Позикодавцем Позичальнику становить 8 000 000,00 (вісім мільйонів доларів США. Розмір ставки відсотків за користування Позикою становить 15% (п`ятнадцять відсотків) річних, виходячи з 365 календарних днів у році.
У подальшому пункт 1.1 статті 1 Кредитного договору 2009 року було викладено в новій редакції: «Позикодавець (компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД») передає Позичальнику (позивач) грошові кошти, що надалі іменуються Позика, а Позичальник зобов`язується використовувати Позику для налагодження фінансово-господарської діяльності та поповнення обігових коштів, а також повернути Позикодавцю суму Позики, що надається Позичальнику за цим Договором, і сплачувати Позикодавцю відсотки за користування Позикою». 
З огляду на укладення 01.12.2016 Договору реструктуризації між компанією «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД», компанією «ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД», компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» у грудні 2016 року була замінена на нового кредитора – компанію «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», зареєстровану у Республіці Кіпр; суму позики було змінено на 7 071 000,00 доларів США; відсоткова ставка була зменшена з 15% річних до 8% річних. 
05.03.2012 позивач та компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» уклали договір позики №ВА-08-12 (надалі – «Кредитний договір 2012 року», разом з Кредитним договором 2007 року, Кредитним договором 2008 року, Кредитним договором 2009 року – «Кредитні договори»), згідно з пп. 1.1-1.3 якого Позикодавець (компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД») передає Позичальнику (позивач) грошові кошти, що надалі іменуються Позика, а Позичальник зобов`язується використовувати Позику для поповнення обігових коштів і налагодження фінансово-господарської діяльності, а також повернути Позикодавцю суму Позики, що надається Позичальнику за цим Договором, і сплачувати Позикодавцю відсотки за користування Позикою. Загальна сума Позики, що надається Позикодавцем Позичальнику становить 7 000 000,00 (сім мільйонів) доларів США. Розмір ставки Відсотків за користування Позикою становить 11,0% річних, виходячи з 365 календарних днів у році. 
У подальшому з огляду на укладення 01.12.2016 Договору реструктуризації між компанією «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД», компанією «ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД», компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» компанія «ТРІТТІКО ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» у грудні 2016 року була замінена на нового кредитора – компанію «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», зареєстровану у Республіці Кіпр; суму позики було змінено на 3 155 345,00, а потім на 20 000 000,00 доларів США; (3) відсоткова ставка була зменшена з 11% річних до 3% річних. 
Протягом 2017-2019 років позивач здійснював виплату доходу на користь нерезидента – компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» – у вигляді процентів за Кредитними договорами: за 2017 рік – 123 267 597 грн; за 2018 рік – 42 419 427 грн; за 2019 рік – 44 419 059 грн.
При виплаті такого доходу Товариство застосовувало зменшену ставку оподаткування податком з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України у розмірі 2% на підставі Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (надалі – «Конвенція»). 
Враховуючи викладене, Товариством було нараховано та сплачено такі суми податку з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України: за 2017 рік – 2 465 352 грн; за 2018 рік – 848 389 грн; за 2019 рік – 888 381 грн. 
Протягом 2017-2019 років компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» була резидентом Республіки Кіпр, що підтверджується свідоцтвами від 20.02.2017 року, від 19.04.2018 року та від 27.02.2019 року, виданими Міністерством фінансів Республіки Кіпр.
29.02.2024 ГУ ДПС у Волинській області видано наказ №740-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Волинь Агро» на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1, пункту 61.1, пункту 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України (а.с.165, т.1). 
З 01 по 07 березня 2024 року ГУ ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 18.03.2024 №5942/23/34244835 (далі – Акт перевірки) та встановлено порушення вимог ст.103, пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) (далі – ПК України (а.с.166-189, т.1).
На підставі висновків Акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 22.04.2022 №0094762301, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 34 142 237,50 грн, у т. ч.: за податковим зобов`язанням - 27 313 790 грн; за штрафною санкцією - 6 828 447,50 гривень (а.с.195, т.1)
Позивач оскаржив його в адміністративному порядку, проте ДПС України прийняло рішення про залишення його без змін (а.с.197-202, т.1).
Вважаючи спірне податкове повідомлення - рішення протиправним позивач, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ст. 3 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на час вирішення спірних правовідносин) податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно з пунктами 103.1, 103.2, 103.3 ст. 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.
Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.
При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.
Підпунктами 141.4.1, 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України передбачено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами, зокрема, є проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.
Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків та доходів від 08.11.2012, яка ратифікована – 04.07.2013, дата набрання чинності для України – 07.08.2013.
Статтею 11 Конвенції передбачено, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись в цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів.
Докладне визначення терміну «бенефіціарний власник» наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР.
Відповідно до пункту 9 Коментарів до статті 11, вимогу щодо бенефіціарного власника додано до пункту другого статті 11 для того, щоб роз`яснити значення слів «і сплачуються резиденту», які використовуються в пункті 1. Зрозумілим є той факт, що країна джерела не зобов`язана поступатись у праві оподатковувати проценти на тій лише підставі, що проценти були сплачені саме резиденту Держави, з якою укладено міжнародний договір. Термін «фактичний власник доходу» використовується не у вузькому технічному сенсі, а розуміється в контексті та світлі завдань і цілей Конвенції, включаючи уникнення подвійного оподаткування, попередження випадків ухилення від сплати податків та уникнення оподаткування.
Пільга або звільнення від оподаткування по будь-якому із видів доходу, що надається Державою, з якої походить дохід, резиденту іншої Договірної держави з метою уникнення повністю або частково подвійного оподаткування, яке може виникнути у зв`язку із повторним оподаткуванням такого доходу Державою резиденства. Коли цей вид доходу отримує резидент Договірної Держави, що діє як агент чи номінальний отримувач, надання Державою, з якої походить дохід, такої пільги або звільнення виключно на підставі статусу безпосереднього отримувача доходу як резидента іншої Договірної Держави буде суперечити цілям та завданням Конвенції. Безпосередній отримувач в цій ситуації кваліфікуватиметься як резидент, однак цей статус не призводить до потенційного подвійного оподаткування, оскільки отримувач не розглядається як власник доходу для цілей оподаткування в Державі резиденства. Надання державою, з якої походить дохід, пільги або звільнення від оподаткування також буде суперечити цілям та завданням Конвенції, якщо резидент Договірної Держави, не використовуючи такі інструменти, як агентування або номінальної власності, буде діяти як проміжна ланка для іншої особи, котра фактично отримує вигоду від відповідного доходу. Проміжна ланка не може розглядатися як фактичний власник, якщо навіть за свого формального статусу власника, на практиці вона має досить вузькі повноваження щодо такого доходу, що надає можливість її розглядати як просту довірену особу, або управляючу особу, що діє від імені зацікавлених осіб (п. 10 Коментарів до ст. 11).
Отже, Угоди про уникнення подвійного оподаткування не можуть застосовуватися до ситуацій, коли відповідні відносини між резидентом на нерезидентом не пов`язані з фактичним веденням господарської діяльності, а дії учасників цих відносин спрямовані лише на створення зручного (пільгового) податкового режиму. Пільги за міжнародними угодами щодо уникнення подвійного оподаткування повинні відноситися лише до податкового резидента, який є дійсним одержувачем доходу.
Застосування податкових преференцій визнається неправомірним, коли сукупність угод (операцій) дозволяє зробити висновок про те, що основною їхньою метою були виведення доходу з-під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг за міжнародною угодою.
Результатом такої оцінки може стати перекваліфікація виплати з відповідною зміною режиму оподаткування, а також кваліфікація сукупності угод із застосуванням норм національного законодавства по виведеному з-під оподаткування доходу.
У випадках, які наводяться в Коментарях (агент, номінал, посередник тощо), безпосередній отримувач процентів не вважається бенефіціарним власником, оскільки право отримувача вільно розпоряджатись такими процентами обмежено в силу наявності договірних або інших юридичних обов`язків передати отриманий платіж іншій особі. Такий обов`язок зазвичай випливає з юридичних документів, однак також може з`ясовуватись на підставі фактів та обставин, які вказують, що по суті отримувач процентів не має право вільно розпоряджатись такими процентами.
За загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема:
1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території;
2) характер грошових потоків свідчить про наявність юридичних та фактичних обов`язків щодо подальшого перерахування отримуваних процентів особою-нерезидентом третій особі та відсутність у особи-нерезидента можливості самостійного прийняття рішення щодо долі отримуваного доходу та контролю щодо отримуваного доходу;
3) мінімальний часовий інтервал між: укладенням договору (видачею позики) між резидентом та особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, а також договору (видачею позики) між останнім та третьою особою; отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі;
4) відсутність диференційованих, що розрізняються умов договорів, правових документів, на підставі яких особа-нерезидент отримує дохід і в подальшому перераховує кошти;
5) вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою-нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою;
6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент.
Відтак, враховуючи зазначене правове регулювання, колегія суддів Верховного Суду в постанові від 24.06.2025 у справі №120/10439/24 зробила висновок, що право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог:
- нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;
- нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;
- нерезидент є бенефіціарним власником доходу.
Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.
Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.
Передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.
В момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, щоз гідно з долученими до матеріалів справи свідоцтвами від 20.02.2017, від 19.04.2018, 27.02.2019, виданими Міністерства фінансів Республіки Кіпр, компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» є резидентом Республіки Кіпр відповідно до Конвенції про уникнення подвійного оподаткування. Прибутки одержані вищезазначеним резидентом з будь-яких джерел у 2017 році підлягають оподаткуванню у Республіці Кіпр з 27.10.2016 – дати її реєстрації реєстратором підприємств та офіційним одержувачем.
Копії вказаних свідоцтв з перекладом на українську мову (справжність підпису перекладача засвідчена нотаріально) додано до матеріалів справи.
Вказані обставини сторонами визнаються і у суду не виникає сумніву щодо її достовірності або добровільності її визнання.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.09.2022 у справі №826/10189/18: «в момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Таким чином, під час виплати доходу у 2017-2019 роках у позивача були сертифікати резидентності, які підтверджували, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» була резидентом Республіки Кіпр і відповідач це не спростовує, а відтак апелянт у будь-якому випадку мав правові підстави для застосування зниженої ставки податку у відповідний період.
Разом з цим, у даній справі спір між сторонами виник через заперечення контролюючим органом права позивача на застосування зменшеної ставки оподаткування податком з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України у розмірі 2% у 2017-2019 роках на підставі Конвенції, оскільки, з позиції відповідача, компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не була бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від апелянта, оскільки, на думку відповідача, здійснювала подальше перерахування процентів на користь компанії HAUGENS ENTERPRISES LIMITED та від останнього на користь компанії «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови).
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що платник податків сформував дані податкового обліку необґрунтовано та з порушенням вимог податкового законодавства, або на підставі документів, які містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується, що 01.12.2016 укладено Договір реструктуризації, відповідно до якого: компанія «TRITTICO HOLDINGS LIMITED» зменшує свій акціонерний капітал шляхом викупу своїх акцій привілейованих акцій, що підлягають викупу у свого акціонера компанії «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED», а взамін передає цій компанії кредитний портфель, який включає кредитні договори та договори позики з окремими українськими аграрними підприємствами групи NCH, зокрема, кредитні договори та договори позики, як компенсацію за свої викуплені акції.
У подальшому компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» збільшує свій акціонерний капітал шляхом випуску привілейованих акцій, що підлягають викупу, та їх передачі своєму акціонеру компанії «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» в обмін на всі пов`язані з кредитним портфелем права, титули та відсотки, що належать компанії «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED». При цьому такий кредитний портфель передається компанії «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» як внесок в її акціонерний капітал.
У зв`язку з укладенням 01.12.2016 договору реструктуризації між компанією «TRITTICO HOLDINGS LIMITED», компанією «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED», компанією «AGROPROSPERIS 1 LIMITED», компанія TRITTICO HOLDINGS LIMITED у грудні 2016 року була замінена на нового кредитора у вищеописаних кредитних договорах та договорах позики компанію «AGROPROSPERIS 1 LIMITED».
Як згадувалось вище, за доводами відповідача «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» не є кінцевим отримувачем грошових коштів, а здійснює лише транзит коштів, оскільки у 2017-2019 роках усі нараховані та отримані проценти від українських підприємств «AGROPROSPERIS 1 LIMITED «перераховує безпосередньо або через акціонера «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» Компанії «NCH New Europe Property Fund LP».
З позиції контролюючого органу, дата реєстрації «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» 27.10.2016 та дата передачі кредитного портфелю 01.12.2016 свідчать про те, що «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» була створена саме з метою переведення кредитного портфелю. Компанія не використовувала власні кошти для фінансування українських підприємств. Метою випуску привілейованих акцій була передача кредитного портфелю українських підприємств від первинного кредитора «TRITTICO HOLDINGSLIMITED» до нового кредитора «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» через спільного акціонера «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» та подальше процентного доходу на компанію «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови).
Спростовуючи вказану позицію представник апелянта повідомила, що договір про реструктуризацію від 01.12.2016 укладено з метою передачі функцій фінансування в межах групи компаній «AGROPROSPERIS 1 LIMITED». Тобто за наслідками укладення такого договору компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» набула права вимоги до українських компаній групи за кредитними договорами, стороною яких вона стала, а не набула статусу агента, номінального утримувача (номінальним власником) чи посередника щодо доходу, отримуваного за такими кредитними договорами. Зміст договорів та додаткових угод компаній «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» не містить зобов`язань з передання отриманих за кредитними договорами процентів третім особам.
До матеріалів цієї справи долучено копію листа Головного офісу відділу міжнародних податкових справ (1471 Нікосія) від 18.01.2021 щодо компанії AGROPROSPERIS 1 LIMITED, у пункту 32 якого вказано, що отримані проценти не були передані далі, оскільки відсутні договірні або законні зобов`язання передавати отримані проценти іншій стороні. Компанія має повне право використовувати та користуватися отриманими  процентами. Директори Компанії уповноважені здійснювати операції по рахунку, з контролем функції в офісі у Нью- Йорку.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що факт зміни структури внутрішньогрупового фінансування у 2016 році не може доводити відсутність у «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» статусу бенефіціарного власника процентного доходу, отриманого від позивача у ході своєї діяльності.
Відповідно до долучених до позовної заяви управлінських звітів компанії «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» основними видами діяльності компанії є здійснення капіталовкладень та фінансування пов`язаних компаній.
Аналіз Статуту компанії «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» та фінансова звітність компанії «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» за 2017-2019 роки свідчить про те, що управління діяльністю компанії здійснюється Радою Директорів компанії, яка повноважна на укладення договорів (п. 4 Статуту); на викуп, випуск привілейованих акцій, що підлягають викупу, розпорядження акціями (пп. 5.4, 5.6 Статуту); на пред`явлення вимог до учасників стосовно сплати грошей, несплачених за їх акції (п. 20 Статуту); на конфіскацію акцій учасників у разі несплати ними заборгованості відповідно до вимоги про сплати (п. 43-45 Статуту).
Здійснення відповідних повноважень директорами підтверджується наявними у справі кредитними договорами, договорами позиками, додатковими угодами до цих договорів та рішеннями компанії про зворотній викуп привілейованих акцій.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, директори здійснювали управління компанією «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» на підставі Генерального договору про надання послуг від 02.01.2020, укладеного між компанією «AGROPROSPERIS 1 LIMITED», а також підтверджується, що вони виконували функції директорів в інших компаніях.
Водночас, такі функції вони виконували лише в межах компанії груп на підставі відповідних договорів.
Відповідно до листа компанії ATS Agribusiness Investments Limited від 26.03.2024 компанія ATS Agribusiness Investments Limited виплатила 374298 євро в якості винагороди директорів пов`язаних компаній-учасників групи.
Своєю чергою, відповідачем не аргументовано як відповідні обставини свідчать про фінансування компанії іншою компанією групи, оскільки за своїм змістом викладене є виконанням умов генерального договору щодо відшкодування витрат на заробітну плату.
Принагідно, суд зауважує, що аутсорсинг та аутстафінг є законними, врегульованими законодавчими нормами та дієвими способами оптимізації певних бізнес-процесів, що економить ресурси власника бізнесу. Можливість залучення працівників за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу) для виконання договорів неодноразово досліджувалася Верховним Судом в межах розгляду податкових сорів.
За таких обставин, виконаннями директорами функцій у групі компанії на підставі таких договорів жодним чином не може підтверджувати або спростовувати статус компанії AGROPROSPERIS 1 LIMITED як бенефіціарного власника процентного доходу, отриманого від позивача.
Щодо доводів відповідача про те, що функції директорів компаній «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» повністю контролюються офісом в Нью Йорку, компанією NCH, яка є материнською компанією NCH New EuropeProperty Fund LP (Кайманові Острови) слід зазначити, що у листі уповноваженого органу Республіки Кіпр від 18.01.2021 зазначено, що звичайні бухгалтерські функції компанії виконуються на Кіпрі, водночас операційні рішення, пов`язані з такими інвестиціями, приймаються директорами компанії в рамках повсякденного ведення бізнесу, а не під час офіційних нарад директорів з консультаціями та під професійним керівництвом Джорджа Рора, Моріса Табачініча і співробітників офісу у Нью-Йорку.
У пункті 19 листа від 18.01.2021 також зазначено, що компанія надає кредити пов`язаним компаніям, таким чином компанія виконує функції, пов`язані з такою діяльністю (зокрема, фінансування, нагляд та бухгалтерський облік). Вказані обов`язки виконують директори компанії.
Слід зауважити, що внаслідок укладення договору про реструктуризацію від 01.12.2016 компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» отримала від компанії «TRITTICO HOLDINGS LIMITED» портфель дебіторської заборгованості українських юридичних осіб, що входять до групи компаній «NCH», який включав і кредитні договори.
Дослідивши акт документальної позапланової перевірки від 18.03.2024 за №5942/23/34244835, апеляційний суд зауважує, що його положення не містять аналізу фінансової звітності «TRITTICO HOLDINGS LIMITED», як особи саме від якої надійшов відповідний кредитний портфель.
До того ж, суд зауважує, що компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» має право вимоги не лише щодо кредитних договір, які першочергово були укладені з «TRITTICO HOLDINGS LIMITED», а й за договорами укладеними самостійно.
Своєю чергою, відповідачем не враховано, що компанія використовувала отримані від українських дочірніх компаній процентні доходи для надання нових позик. Відповідні доходи використовувалися і для здійснення інвестицій в акції дочірніх компаній. Вказане відображено у фінансовій звітності підприємства за 2019 рік.
Як слідує зі звітів про рух грошових коштів компанії AGROPROSPERIS 1 LIMITED за 2017-2019 роки та листа AGROPROSPERIS 1 LIMITED від 26.03.2024 (Т.2, а.с. 68-72):
у 2017 році позики, видані компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» пов`язаним особам на території України, складали 6 664 000 дол. США (6 664 000 дол. США з 32 738 651 дол. США позик, наданих всім пов`язаним особам, включаючи ті, що зареєстровані в Україні (Звіт про рух грошових коштів Фінансової звітності за 2017 рік, рядок «Позики, надані пов`язаним особам» та п. 2 і остання таблиця в листі від 26.03.2024);
у 2017 році суми позик, повернутих пов`язаними особами на території України компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», складали 15 374 497 дол. США (15 374 497 дол. США з 31 619 532 дол. США позик, повернутих всіма пов`язаними особами, включаючи ті, що зареєстровані в Україні (Звіт про рух грошових коштів Фінансової звітності за 2017 рік, рядок «Надходження за позиками, наданими пов`язаним особам» та п. 1.1 і остання таблиця в листі від 26.03.2024);
у 2017 році cуми процентів за наданими позиками, виплачених пов`язаними особами компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», становили 54 220 874 дол. США (Звіт про рух грошових коштів Фінансової звітності за 2017 рік, рядок «Дохід від отриманих відсотків» та п. 1.2 в листі від 26.03.2024);
у 2018 році позики, видані компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» пов`язаним особам на території України, складали 98 460 928 дол. США (98 460 928 дол. США з 112 560 928 дол. США дол. США позик, наданих всім пов`язаним особам, включаючи ті, що зареєстровані в Україні (Звіт про рух грошових коштів Фінансової звітності за 2018 рік, рядок «Позики, надані пов`язаним особам» та п. 2 і остання таблиця в листі від 26.03.2024);
у 2018 році суми позик, повернутих пов`язаними особами на території України компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», складали 96 331 875 дол. США дол. США [96 331 875 дол. США з 125 231 875 дол. США позик, повернутих всіма пов`язаними особами, включаючи ті, що зареєстровані в Україні (Звіт про рух грошових коштів Фінансової звітності за 2018 рік, рядок «Надходження за позиками, наданими пов`язаним особам» та п. 1.1 і остання таблиця в листі від 26.03.2024);
у 2018 році cуми процентів за наданими позиками, виплачених пов`язаними особами компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», становили 24 021 632 дол. США (Звіт про рух грошових коштів Фінансової звітності за 2018 рік, рядок «Дохід від отриманих відсотків» та п. 1.2 в листі від 26.03.2024);
у 2019 році позики, видані компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» пов`язаним особам на території України, складали 25 113 000 дол. США (25 113 000 дол. США з 41 513 000 дол. США дол. США позик, наданих всім пов`язаним особам, включаючи ті, що зареєстровані в Україні (Звіт про рух грошових коштів Фінансової звітності за 2019 рік, рядок «Позики, надані пов`язаним особам» та п. 2 і остання таблиця в листі від 26.03.2024);
у 2019 році суми позик, повернутих пов`язаними особами на території України компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», складали 40 814 364 дол. США (40 814 364 дол. США з 62 453 513 дол. США позик, повернутих всіма пов`язаними особами, включаючи ті, що зареєстровані в Україні (Звіт про рух грошових коштів Фінансової звітності за 2019 рік, рядок «Надходження за позиками, наданими пов`язаним особам» та п. 1.1 і остання таблиця в листі від 26.03.2024);
у 2019 році cуми процентів за наданими позиками, виплачених пов`язаними особами компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», становили 22 119 674 дол. США (Звіт про рух грошових коштів Фінансової звітності за 2019 рік, рядок «Дохід від отриманих відсотків» та п. 1.2 в листі від 26.03.2024).
Водночас, в основу доводів апелянта щодо того, що AGROPROSPERIS 1 LIMITED є кондуїтної компанією покладено те, що вибудована корпоративна структура із ланцюга міжнародних компаній HAUGENS ENTERPRISES LIMITED, NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови) спрямована лише на виведення виплачуваного нерезиденту процентного доходу з-під оподаткування, шляхом випуску та викупу привілейованих акцій.
Колегія суддів зауважує, що аналіз норм законодавства та матеріалів справи свідчить про те, що такі операції не є дзеркальними у контексті встановлення транзиту коштів.
Як пояснила представник апелянта, кредитні договори, на підставі яких компанія «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» отримувала дохід у вигляді процентів є фінансовим інструментом, спрямованим виключно на поповнення обігових коштів та налагодження фінансово-господарської діяльності, оскільки надання фінансування є єдиною діяльністю компанії. Нараховані компанією «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» проценти за такими кредитними договорами відображаються у складі її активів.
Вказане відповідачем не спростовано.
Представник апелянта вірно зауважила, що надані певному класу привілейованих акцій, є основними факторами при визначені того, чи є привілейована акція фінансовим зобов`язанням або інструментом власного капіталу, адже привілейовані акції є гібридними цінними паперами. При цьому, у контексті цієї справи, випуск та викуп компанією певного класу привілейованих акцій є виключно рішенням ради директорів спрямованих на залучення фінансових ресурсів на максимально зручних для себе умовах. Тобто рішення про викуп акцій мають на меті та своїм результатом зміни в капіталі, що є очевидним підтвердженням різної правової природи та спрямованості відповідних інструментів.
Колегія суддів наголошує, що відповідно до висновків Головного управління ДПС у Волинській області за 2017-2019 роки українські підприємства виплатили на користь «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» процентні доходи у розмірі 102427 доларів США, в свою чергу «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» здійснила викуп привілейованих акцій у «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» у розмірі 121939 доларів США, а «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» виплатила/погасила проценти за позикою компанії «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови) у розмірі 154472 доларів США.
Ба більше, колегія суддів вказує, що аналіз банківських виписок компанії «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» не підтверджує здійснення послідовних операцій з подальшого переказу отриманого від українських компаній процентного доходу в жодному місяці за 2017-2019 роки, що вказує на транзит таких коштів.
Відповідні суми, які надійшли на рахунок «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» у якості процентних доходів та суми за рахунок яких були викуплені привілейовані акції, не є арифметично рівнозначними.
Своєю чергою, відповідач не довів послідовного взаємозв`язку між виплатою процентного доходу, викупом привілейованих акцій, що б свідчило про фактичну відсутність права розпорядження прибутком.
Посилання податкового органу на застосування «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» режиму NID, як на доказ того, що компанія не є бенефіціарним власником, суди відхилили, з огляду на наступне.
Формування власного капіталу (акційної премії) за рахунок кредитного портфелю дозволяється в частині застосування режиму NID на Кіпрі. Режим NID - інструмент, який дозволяє скоротити запозичені кошти, шляхом заміни запозичених коштів на фінансування за рахунок власного капіталу. Водночас, NID вираховується з оподатковуваного доходу компанії до тих пір, поки нове фінансування акціонерного капіталу використовується в її діяльності та приносить оподатковуваний дохід. Відрахування залежить від низки умов, включаючи 80% обмеження оподатковуваного доходу. Кваліфікація нового капіталу включає акціонерний капітал будь-якого класу та премію за акції, випущену та погашену після 1 січня 2015 року, сплачену готівкою або в натуральній формі.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що режим NID, окрім зниження ефективного податку кіпрської компанії до 80%, тим самим зниження ефективної ставки податку до 2,5%, не може свідчити про те, що кіпрська компанія не може бути бенефіціарним власником доходу. 
Водночас, податкові органи не мають повноважень оцінювати правомірність застосування компанією «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» режиму відрахування умовних відсотків за законодавством Республіки Кіпр, оскільки таке відносить до компетенції уповноваженого органу Республіки Кіпр.
В межах цієї справи всі доводи податкового органу побудовані на розгляді та аналізі корпоративної структури «AGROPROSPERIS 1 LIMITED», яка повністю належить через ланцюг володіння «NCH New Europe Property Fund LP».
При цьому, колегія суддів Верховного Суду в постанові від 25.06.2025 у справі № 120/10439/24 наголосила, що доктрина бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу не має ніякого зв`язку з визначенням кінцевого бенефіціарного власника і є змістовно іншою правовою категорією. Доктрина бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу пов`язана з правом розпорядження доходом, отриманим податковим нерезидентом від податкового резидента, в той час, як пов`язаність осіб та наявність бенефіціарного власника вказує на можливість контролю за прийняттям управлінських рішень.
Кількісна сторона критерію полягає у тому, що компанія нерезидент не повинна передавати отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи (незалежно від способу оформлення такої передачі).
Колегія суддів Верховного Суду вважала, що вказаний критерій передбачає обов`язок контролюючого органу довести співставність, в тому числі арифметичну, операцій між виплатою доходу з української компанії на користь нерезидента і подальшого перерахування сум грошових коштів з компанії нерезидента - встановити «транзитний» характер компанії-нерезидента за фактичними обставинами, а також дослідити обставини справи відносно господарської діяльності компанії-нерезидента з урахуванням особливості її провадження.
Разом з цим, відповідач як суб`єкт владних повноважень під час розгляду цієї справи не довів, що «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків, тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будь-які зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу. 
Відтак, з урахування наведеного вище, колегія суддів вважає, що висновок податкового органу про транзитність грошових коштів на рахунках «AGROPROSPERIS 1 LIMITED» в 2017-2019 роках є безпідставним та таким, що свідчить про формування висновків акту перевірки на відомостях з відкритих баз даних та припущеннях, за відсутності їх документального підтвердження.
А тому, доводи відповідача про порушення ТОВ «Волинь-Агро» положень пункту 141.4 статті 141 ПК України і заниження податку на прибуток іноземних юридичних осіб не підтверджуються письмовими доказами, що долучені до матеріалів справи.
При цьому апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 19.03.2025 у справі № 560/8133/24 та від 25.06.2025 у справі № 120/10439/24, яка сформована за аналогічних правовідносин (обставин).
Беручи до уваги наведене вище колегія суддів приходить до висновку, що прийняте контролюючим органом оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0094762301 від 22.04.2024 не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, спростовуються письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, а тому таке слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідно до ч. 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, згідно з платіжною інструкцією № 1546 від 27.06.2024 позивачем при зверненні до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 30280,00 грн, а відповідно до платіжної інструкції № 928 від 18.03.2025 – 45420,00 грн при зверненні до суду апеляційної інстанції, які з огляду на повне задоволення позову підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 75 700,00 грн.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ АГРО» задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року у справі № 140/7720/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 22 квітня 2024 року № 0094762301.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (код ЄДРПОУ - 44106679) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ АГРО» (код ЄДРПОУ - 34244835) сплачений судовий збір в розмірі 75700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень 00 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено  09 липня 2025 року