Справа № 443/569/25                                Головуючий у 1 інстанції: СЛИВКА С. І. 
Провадження № 33/811/878/25                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., у відкритому судовому засіданні, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 30 травня 2025 року,
встановив:
постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 30 травня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок судового збору.
Відповідно до постанови, 05 квітня 2025 о 20:30 год. в с.Жирова по вул.Коваленка, Стрийського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager Alkotest 6810», що підтверджується тестом №3881 від 05.04.2025 року, результат огляду становить 0,51 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушено вимоги п.2.9 “а” Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 30 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, а відтак, на думку апелянта, підлягає скасуванню.
Наголошує, що посадовою особою, яка склала протокол щодо нього, не дотримано положень нормативних актів, а водієм не було сформульовано відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, що встановлено із відеозапису та матеріалів справи, зокрема направлення.
Стверджує, що на відеозаписі не зафіксована як посадова особа повідомляє права водія, передбачені ПДР, а також положення ст.266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), роз`яснює, що водій може самостійно звернутися до лікаря для проходження огляду.
Вважає, що за даними фіксації процедури проходження апелянтом огляду доведено, що на нього фактично було здійснено вплив для зміни позиції ОСОБА_1 та отримання від нього відмови від огляду у медичному закладі без роз`яснення справжніх наслідків таких дій, що є неприпустимим.
У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Ратич Т.М. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 17 червня 2025 року судова повістка сформована електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення Серія ЕПР1 №291878 від 05.04.2025; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою тестування за допомогою газоаналізатора “Drager Alkotest 6810” №3881 від 05.04.2025, результат проби позитивний - 0,51 ‰; постанові серії ЕНА №4434445 від 05.04.2025, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а саме 05 квітня 2025 о 20:37 год. в с.Жирова по вул.Коваленка, Стрийського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки; відеозаписі події, який міститься на одному CD-диску, які підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №291878 від 05.04.2025.
Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.
Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо впливу на ОСОБА_1 , та встановлено, що жодних підстав вважати, що працівники поліції здійснювали тиск на вказану особу немає, таке твердження апелянта не підтверджене доказами, не вбачається такого впливу і на досліджених відеозаписах.
Крім того, апеляційним судом оглянуто відеозапис події, та встановлено, що 
вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів,відтак є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві про закриття провадження у справі, захисника Ратича Т.М., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:
апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 30 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП  – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ