УХВАЛА
28 липня 2025 року
м. Київ
справа № 462/7569/24
провадження № 51-2853 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів:                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 червня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,
установив:
Оскарженою ухвалою суд апеляційної інстанції розглянув апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 19  листопада 2024 року, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2024 року, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі та звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком, суд ухвалив виконувати самостійно.
Засуджений оскаржував вирок з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та просив призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
Львівський апеляційний суд ухвалою залишив вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.
Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду прокурор оскаржив її в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора належить залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно з ч. 1 ст.  412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Посилаючись на зазначені положення процесуального закону, особа, яка подає касаційну скаргу, зобов`язана належним чином обґрунтувати, яким чином відповідні порушення вплинули або могли вплинути не лише на зміст, а й на результат судового рішення.
Однак прокурор подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів процесуального закону.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового апеляційного розгляду, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду апеляційної інстанції ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.
На обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу сторони захисту за відсутності засудженого ОСОБА_5 та представника потерпілого, які, на думку, прокурора, не були належним чином повідомлені, порушивши право на захист та принцип змагальності сторін.
Також вважає, що апеляційний суд не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості покарання, з огляду на його особисті характеристики, досягнення у навчанні та спорті, відсутність судимостей і бажання виправитися. На його думку, в ухвалі не наведено мотивів спростування цих аргументів, що суперечить вимогам ст. 419 КПК України.
Тобто прокурор, формально посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, фактично не погоджуючись із мотивувальної частиною ухвали апеляційного суду.
У зв`язку з цим не обґрунтовує належним чином наслідки скасування ухвали апеляційного суду, зокрема, у взаємозв`язку із неврахуванням, на його думку, даних, що характеризують особу засудженого та можливості застосування положень закону України про кримінальну відповідальність, на які посилався засуджений в апеляційній скарзі. 
Крім того не обґрунтовано як апеляційний розгляд, здійснений без участі цих осіб, вплинув на остаточне рішення апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги засудженого. 
Слід зазначити, що прокурор в апеляційному порядку вирок не оскаржував.
Отже, скарга містить формальні посилання на норми закону без зв`язку із можливістю й наслідками їх застосування у цьому провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи наведене, колегія суддів Касаційного кримінального суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без руху, встановивши прокурору десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
Повторно звертаючись до суду касаційної інстанції, прокурор повинен підтвердити, що встановлений строк не пропущено.
Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 червня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 - залишити без руху, встановивши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                             ОСОБА_3