ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  	  	
Номер провадження 22-ц/821/1217/25  Справа № 702/265/25 Категорія: на ухвалу    Головуючий по 1 інстанції Жежер Ю.М. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.   	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 серпня 2025 року                                                                                                  м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Гончар Н.І., Василенко Л.І., Новікова О.М. 

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
представник позивача – адвокат Гончарук Михайло Петрович; 
відповідач – ОСОБА_2 ;
представник відповідача – адвокат Лебєдєва Тетяна Олександрівна

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Гончарук Михайло Петрович 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гончарука Михайла Петровича на ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за договором позики.
Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження.
24 квітня 2025 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив зупинити провадження у цивільній справі № 702/265/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за договором позики до закінчення касаційного розгляду у цивільній справі № 702/527/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 травня 2025 року клопотання ОСОБА_2 задоволено. Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за договором позики до закінчення касаційного розгляду справи № 702/527/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що у справі № 702/527/23, що перебуває на розгляді у Верховному Суді існує спір з приводу стягнення заборгованості за договором позики від 29 січня 2019 року, предметом спору у справі № 702/265/25 є стягнення неустойки за невиконання умов договору позики від 29 січня 2019 року. Рішення у справі № 702/527/23 має значення для цивільної справи, що розглядається Монастирищенським районним судом Черкаської області, оскільки неустойка може бути стягнута у разі порушення божником зобов`язання та є похідною вимогою від основного зобов`язання.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Гончарук М.П. просить скасувати ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 травня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що зупинення провадження допустиме лише за наявності об`єктивної неможливості його розгляду.
У справі № 702/527/23, яка слугувала підставою для зупинення провадження, питання про наявність основного зобов`язання вже було вирішено і судом встановлено борг за договором позики. Рішення суду першої інстанції залишено без змін апеляційним судом та набрало законної сили. Отже факт існування та обсяг основного зобов`язання вже підтверджені судовим рішенням, яке має преюдиційне значення. Розгляд вимоги про стягнення неустойки у новій справі № 702/265/25 не потребує повторного встановлення наявності основного зобов`язання, а лише оцінки дій боржника щодо строків виконання та обчислення неустойки відповідно до умов договору та закону. Таким чином, розгляд справи щодо неустойки є юридично можливим і доцільним, незалежно від подальшого касаційного провадження у справі № 702/527/23 і її зупинення суперечить положенням ЦПК України та є затягуванням розгляду справи, що є недопустимим.
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_2 – адвоката Лебєдєвої Т.О. вказано, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та не дають підстав для скасування ухвали суду. Зазначено, що необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. В даному випадку, матеріально-правовим зв`язком є залежність вимоги про стягнення неустойки у справі № 702/265/25 від наявності та розміру основного боргу, встановленого у справі № 702/527/23. Ухвалення Верховним Судом остаточного рішення у справі № 702/527/23 щодо наявності та розміру основного боргу є передумовою для об`єктивного розгляду вимоги про стягнення неустойки та вирішення питання про її можливе зменшення. Зупинення провадження до вирішення Верховним Судом справи про основний борг забезпечить розумний баланс між інтересами позивача та відповідача щодо уникнення потенційно несправедливих наслідків.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана судова ухвала відповідає вказаним вимогам.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України  суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України  є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, передбачених ЦПК України у тому разі, коли в іншій справі вирішуються питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість їх розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, в суді касаційної інстанції перебуває на розгляді справа № 702/527/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. У вказаній справі рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 29 січня 2019 року у розмірі 551 300 грн., 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 23 лютого 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 24 775 грн. 98 коп., що укладений між ОСОБА_2 зі згоди дружини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 
Предметом позовних вимог у справі № 702/265/25, що перебуває в провадженні апеляційного суду є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки за неналежне виконання договору позики від 29 січня 2019 року, що був укладений між ОСОБА_2 зі згоди дружини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Отже, предметом позовних вимог у справах № 702/527/23 та № 702/265/25 є правовідносини, що виникли між сторонами з приводу неналежного виконання зобов`язань за договором позики від 29 січня 2019 року.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення у цивільній справі № 702/527/23 має значення для вирішення цивільної справи № 702/265/25, оскільки неустойка може бути стягнута у разі порушення боржником зобов`язання та є похідною вимогою від основного зобов`язання. Без остаточного рішення про встановлення розміру основного зобов`язання, будь-яка оцінка розміру неустойки та її співвідношення до основного боргу буде передчасною. 
Отже, зважаючи на викладені обставини, колегія суддів вважає висновок районного суду про те, що між справами, що розглядаються Верховним Судом (№ 702/527/23) та Монастирищенським районним судом Черкаської області (№ 702/265/25) існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що висновок суду про остаточний розмір заборгованості за договором позики буде мати преюдиційне значення для розгляду справи про стягнення неустойки є обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про те, що зупинення провадження суперечить положенням ЦПК України та є затягуванням розгляду справи є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 125 ЦПК України зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не спростовують висновків суду про необхідність зупинення провадження у справі.
Згідно ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час розгляду справи, судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального законодавства Монастирищенським районним судом Черкаської області під час вирішення питання про зупинення провадження у справі, його висновки відповідають встановленим обставинам справи, тому ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення. 
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гончарука Михайла Петровича залишити без задоволення.
Ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді