ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 липня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/3547/24	
Південно-західний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюк І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю.,  Принцевської Н.М.   

секретар  судового засідання - Герасименко Ю.С.
за участю:
від ТОВ «ОССОЙО ЮГ» - адвокат Гудименко Ю.О (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   
Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»  
на  рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 
по справі №916/3547/24
за позовом: Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 
до відповідача: Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» 
про зобов`язання вчинити певні дії
та за зустрічним позовом: Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» 
до відповідача: Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»
про стягнення 1799916,89 грн.

суддя суду першої інстанції - Д`яченко Т.Г.                                       
місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст рішення складено та підписано: 30  січня 2025 року. 

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Акціонерне  товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ», у якій просить суд зобов`язати відповідача повернути 1194562 кг. кукурудзи 3 класу вартістю 14735736,19 грн.  
02.09.2024 до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» було подано зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про стягнення плати за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024р. по 31.07.2024р. обидві дати включно) у розмірі 1052288,32 грн. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 первісну позовну заяву Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - задоволено повністю.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»  повернути Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 1194562 кг. кукурудзи 3 класу вартістю 14735736, 19 грн. 
Стягнуто з Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»  на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»  витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028, 00 грн. 
Зустрічну позовну заяву Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» - задоволено повністю.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» плату за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024 р. по 30.09.2024 р. обидві дати включно) у розмірі 1799916, 89 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21599, 01 грн.
Обгрунтування судового рішення. 
В мотивах прийнятого судового рішення, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення первісної позовної заяви Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про зобов`язання Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» повернути Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 1194562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14735736,19 грн., волевиявлення щодо необхідності повернення якого мало відображення у вигляді письмових вимог первісного позивача, як шляхом направлення листів, так і шляхом звернення до суду із відповідним позовом про повернення майна.
Щодо зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції зазначив, що судом встановлено факт неналежного виконання Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України зобов`язання зі сплати заборгованості за фактичний час зберігання Товариством з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» зернових (з 07.05.2024 року по 30.09.2024 року обидві дати включно) у розмірі 1799916,89 грн., що підтверджується  наявними в матеріалах  справи доказами, не спростовано належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 в частині задоволення зустрічного позову ГОВ «ОССОЙО ЮГ»; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову ГОВ «ОССОЙО ЮГ» у повному обсязі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
Узагальнені доводи апеляційної скарги. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення не було  з`ясовано обставини, які мають значення для справи та свідчать про відсутність у АТ «ДПЗКУ» заборгованості перед ТОВ «ОССОЙО ЮГ» па дату звернення з вимогою по повернення зерна від 22.05.2024 № /30-4-19/1263, а також про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення плати за протиправне притриманая ТОВ «ОССОЙО ЮГ» зерна АТ «ДПЗКУ» після травня 2024 року.
Суд першої інстанції не дослідив обставини, на які неодноразово посилалося АТ «ДПЗКУ» у своїх заявах по суті спору та які свідчать про відсутність у АТ «ДПЗКУ» заборгованості перед ТОВ «ОССОЙО ЮГ» на дату звернення АТ «ДПЗКУ» до ГОВ «ОССОЙО ЮГ» з вимогою по повернення зерна від 22.05.2024 № 130 4-19/1263 та листами па відвантаження зерна від 22.05.2024 № 130-4-19/1261 та № 130-4-19/1262.
Отже, станом на дату звернення АТ «ДПЗКУ» до ТОВ «ОССОЙО ЮГ» з вимогою про повернення зерна віл 22.05.2024 № 130-4-19/1263 та листами на відвантаження зерна від 22.05.2024 № 130-4-19/1261 та № 130-4-19/1262, АТ «ДПЗКУ» не тільки не мало заборгованості перед ТОВ «ОССОЙО ЮГ» за зберігання зерна, а і здійснило авансову передплату за зберігання зерна по 31.05.2024 включно.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини, про протиправність збільшення ТОВ «ОССОИО ЮГ» заднім числом і в односторонньому порядку тарифу на зберігання зерна AT «ДПЗКУ», а замість цього. присудив стягнути у збільшеному в 3 рази розмірі плату за протиправне притриманая ТОВ «ОССОЙО ЮГ» зерна AT «ДПЗКУ» після травня 2024 року.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права (ч. І ст. 534 ЦК України) і протиправність дій ТОВ «ОССОЙО ЮГ» щодо нецільового зарахування коштів, сплачених АТ «ДПЗКУ» за зберігання зерна.
Узагальнені доводі інших учасників провадження у справі. 
26.03.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОЙО ЮГ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права просить  оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Рух справи у суді апеляційної інстанції. 
26.02.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду  надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на  рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3547/24.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи  №916/3547/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3547/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на  рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3547/24 до надходження матеріалів справи  з суду першої інстанції. 
11.03.2025 матеріали справи №916/3547/24 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2025  поновлено Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3547/24.
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3547/24.
Призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на  рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3547/24 на 20.05.2025 о 15:30 год.
21.03.2025 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» Гудименко Юлії Олександрівни надійшла заява про зупинення дії оскаржуваного судового рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 року у справі №916/3547/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» Гудименко Юлії Олександрівни про зупинення дії оскаржуваного судового рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 року у справі №916/3547/24 - задоволено. 
Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 року у справі №916/3547/24 до закінчення апеляційного розгляду в суді апеляційній інстанції.
27.03.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від  представника Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»  - адвоката Гудименко Юлії Олександрівни надійшла заява про участь у судовому засіданні по справі №916/3547/24, яке призначене на 20.05.2025 о 15:30  год. за його участю в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи «відеоконференцзв`язку» за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 заяву представника Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»  - адвоката Гудименко Юлії Олександрівни про участь у судовому засіданні по справі №916/3547/24, яке призначене на 20.05.2025 о 15:30  год.  за його участю в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи "відеоконференцзв`язку" за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено та надано можливість представнику Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» - адвокату Гудименко Юлії Олександрівні  взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 20.05.2025 о 15:30  год.  по справі №916/3547/24 в режимі відеоконференції  поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «відеоконференцзв`язку» за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
У судовому засіданні 20.05.2025 оголошено перерву до 01.07.2025 о 16:00 год.
У судовому засіданні 01.07.2025 оголошено перерву до 23.07.2025 о 13:00 год.
В судовому засіданні 23.07.2025 прийняв участь представник Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ».
Так, у судовому засіданні, яке відбулось 01.07.2025 приймав участь представник Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - адвокат Перевозник Павло Миколайович, який підтвердив свій намір взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 23.07.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
Проте, у судовому засіданні 23.07.2025 не виявляється можливим встановити зв`язок з представником скаржника. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (ч.5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції. 
Предметом апеляційного розгляду є рішення Господарського суду Одеської області в частині задоволення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про стягнення плати за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024р. по 31.07.2024р. обидві дати включно) у розмірі 1052288,32 грн. 
В обґрунтування зустрічного позову, Товариством з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» зазначено наступне. 
20.10.2021 між позивачем за зустрічним позовом, як зерновим складом, та відповідачем за зустрічним позовом, як поклажодавцем, укладено договір складського зберігання №15/3.
Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Поклажодавець зобов`язаний передати зерно, а Зерновий склад зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених Договором.
Відповідно до п. 11.1. Договору в редакції Додаткової угоди №11 від 31.08.2023, строк зберігання зерна - до подання Поклажодавцем вимоги про його повернення, але у будь-якому випадку, повернення усіх зернових, олійних та зернобобових культур Поклажодавцю відбувається не пізніше « 31» жовтня 2023 року (граничний строк зберігання).
Згідно з п. 15.1. Договору в редакції Додаткової угоди №11 від 31.08.2023 р., Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до « 31» жовтня 2023 року включно, а в частині розрахунків - до повного виконання. У частині виконання зобов`язань про нерозголошення конфіденційної інформації - згідно відповідних умов Договору.
Аналогічний термін (строк) зберігання визначений сторонами у п. 27 Додаткової угоди №1 в редакції Додаткової угоди №11 від 31.08.2023 р.
Листом від 10.10.2023 вих. №102, позивач за зустрічним позовом повідомив відповідача за зустрічним позовом про закінчення строку дії Договору, із проханням сплатити наявну заборгованість за фактично надані послуги та прийняти рішення щодо зернових культур.
Як зазначає зустрічний позивач, він виконав у повному обсязі та належним чином усі свої договірні зобов`язання перед відповідачем за зустрічним позовом: належно надавав послуги по зберіганню, своєчасно надавав усю інформації про кількість зернових на зберіганні, своєчасно надавав усю первинну документації та здійснив реєстрацію податкових накладних тощо, про що свідчить підписані між сторонами акти приймання-передачі наданих послуг, а також відсутність претензій з боку відповідача за зустрічним позовом до позивача за зустрічним позовом, як під час строку дії Договору так і після спливу строку його  дії.
Як вказує зустрічний позивач, починаючи з 01.11.2023 року відносини між Зерновим складом та Поклажодавцем регулюються виключно чинним законодавством України. А в частині сплати боргів за надані послуги протягом строку дії Договору - до повного виконання (п. 15.1. Договору).
Зустрічним позивачем було зазначено суду, що 14.03.2024 він звернувся до відповідача за зустрічним позовом листом вих.№23, з проханням внести плату за весь фактичний час зберігання зернових, та станом на 31.03.2024 р. (гранична дата виконання грошового зобов`язання) не вчинено жодних дій, спрямованих на внесення плати за весь фактичний час зберігання зернових, відповідно до виставлених рахунків на оплату.
09.04.2024 зустрічний позивач вдруге звернувся до відповідача за зустрічним позовом листом вих.№26, з проханням не ігнорувати раніше виставлені рахунки, а також внести плату за весь фактичний час зберігання зернових, та долучив до листа рахунки на оплату від 09.04.2024 р. №154, №155 та розрахунки плати за фактичний час зберігання зерна після закінчення строку дії договору відповідно до ч. 3 ст. 28 «Про зерно та ринок зерна в Україні» - оплата послуг з 14.03.2024 р. по 08.04.2024 р., включно, однак, відповідач за зустрічним позовом не вчинив жодних дій, спрямованих на внесення плати за фактичний час зберігання зернових, відповідно до раніше виставлених та нововиставлених рахунків на оплату.
Як зазначає зустрічний позивач, 19.04.2024 він втрете звернувся до відповідача за зустрічним позовом листом вих.№29, із проханням не ігнорувати раніше виставлені рахунки на оплату, а також внести плату за весь фактичний час зберігання зернових. 
За поясненнями зустрічного позивача, 24.04.2024 на розрахунковий рахунок Зернового складу надійшла часткова плата Поклажодавця за фактичний час зберігання зернових в період з 01.11.2023 р. по 08.04.2024 р., включно, відповідно до раніше виставлених рахунків №119 від 14.03.2024 р., №120 від 14.03.2024 р., №154 від 09.04.2024р., №155 від 09.04.2024 р. та викладене підтверджується платіжними інструкціями від 24.04.2024 р. №101, №102, №104, №106.
На підставі отриманих коштів у період позадоговірної співпраці, з метою своєчасного виконання податкових зобов`язань, позивач за зустрічним позовом склав та зареєстрував податкові накладні, а саме: податкову накладну №17 від 24.04.2024 р., доставлено до ДПС України та зареєстровано 14.05.2024 р.; податкову накладну №18 від 24.04.2024 р. доставлено до ДПС України та зареєстровано 14.05.2024 р.; податкову накладну №19 від 24.04.2024 р. доставлено до ДПС України та зареєстровано 14.05.2024 р.; податкову накладну №20 від 24.04.2024 р. доставлено до ДПС України та зареєстровано 14.05.2024 р.
Зустрічним позивачем було звернуто увагу суду та зазначено, що Поклажодавець залишив поза увагою раніше виставлені Зерновим складом рахунки від 19.04.2024 р. №167, №168 на внесення плати за фактичний час зберігання. Несплачений період зберігання з 09.04.2024 р. по 22.04.2024 р. та тільки 21.05.2024 р. відповідач за зустрічним позовом здійснив оплату за послуги, відповідно до зазначених рахунків. 
Також зустрічним позивачем було зазначено, що Поклажодавцем здійснено ряд незрозумілих Зерновому складу платежів, а саме: 144703,96 грн., призначення: Передоплата Зберігання Кукурудза 3 клас за період 23.04.2024 - 31.05.2024. В т.ч. ПДВ 20% 24117.33 грн. Не є замовником.; 14626,72 грн., призначення: Передоплата Зберігання Кукурудза 3 клас за період 23.04.2024 - 31.05.2024. В т.ч. ПДВ 20% 2437.79 грн. Не є замовником. Загальна сума сплачених коштів, нібито за період зберігання зернових з 23.04.2024 по 31.05.2024 р. включно, дорівнює 159330,68 грн. 
Також було зазначено суду, що позивач за зустрічним позовом повідомив відповідача за зустрічними позовом, що відповідно до Наказу від 24.04.2024 р. №4-ОС, з 01.05.2024 р. введено в дію нові тарифи зернового складу.
Крім того, із дотриманням ч. 1 ст. 534 ЦК України, частину зарахованих коштів, а саме: 51364,80 грн. Зерновий склад зарахував як сплату Поклажодавцем пені за неналежне виконання (ще у період дії договору зберігання) грошових зобов`язань, відповідно до претензії №22 від 14.03.2024 р., про що також було повідомлено відповідача за зустрічним позовом.
Ґрунтуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, зустрічним позивачем було зазначено суду, що відповідач за зустрічним позовом повністю проігнорував лист позивача за зустрічним позовом, не надав відповіді, у т.ч. листи для коригування незрозумілих платежів та будучи проінформованим відносно збільшення тарифів на послуги Зернового складу (з 01.05.2024 р.) не вчинив жодних дій, спрямованих на внесення плати за фактично надані послуги, з подальшим вивезенням зернових зі складських потужностей. Зазначена бездіяльність відповідача за зустрічним позовом, а також продовження отримання послуг Зернового складу, за твердженням ТОВ «ОССОЙО ЮГ», свідчить про мовчазну згоду Поклажодавця із новими тарифами.
За посиланням Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ», заборгованість Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» перед зустрічним позивачем становить 1799916,89 грн. та складається з:
-не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом травня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 07.05.2024 р. по 31.05.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №241 від 02.07.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 07.05.2024 р. по 31.05.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №242 від 02.07.2024 р.;
-не внесеної плата за фактичний час зберігання протягом червня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.06.2024 р. по 30.06.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №243 від 02.07.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.06.2024 р. по 30.06.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №244 від 02.07.2024 р.;
-не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом липня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.07.2024 р. по 31.07.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №304 від 31.07.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.07.2024 р. по 31.07.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №305 від 31.07.2024 р.
-не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом серпня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.08.2024 р. по 31.08.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №347 від 31.08.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.08.2024 р. по 31.08.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №348 від 31.08.2024 р.
-не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом вересня 2024 р., відповідно до останніх виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.09.2024 р. по 30.09.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №429 від 30.09.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.09.2024 р. по 30.09.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №431 від 30.09.2024 р.
Надаючи відзив на зустрічну позовну заяву, Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» зазначало суду, що у зустрічного відповідача станом на дату звернення з вимогою про повернення майна від 22.05.2024р. №130-4-19/1263 та листами на відвантаження зерна від 22.05.2024р. №130-4-19/1261 та №130-4-19/1262 була відсутня заборгованість перед Товариством  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» за послуги зберігання зерна.
За посиланням зустрічного відповідача, після травня 2024р. зустрічний позивач не надав послуги зберігання та протиправно притримував та не повертав зерно. 
Також було зазначено суду, що зустрічний відповідач не надавав згоду на збільшення тарифу для зберігання зерна.
Надаючи відповідь на відзив, зустрічним позивачем було зазначено суду, що зустрічний відповідач хаотично здійснював внесення плати за фактичний час зберігання зернових, відповідно до виставлених Товариством  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» рахунків на оплату на підставі ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».
За посиланням первісного позивача, станом на дату звернення до первісного відповідача з вимогою по повернення зерна від 22.05.2024 №130-4-19/1263 та листами на відвантаження зерна від 22.05.2024 №130-4-19/1261 та №130-4-19/1262, Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не тільки не мало заборгованості перед Товариством  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» за надані послуги зберігання зерна, а і здійснило авансову передплату на майбутнє в сумі 159330,68 грн.
На думку первісного позивача, Товариство  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» не надало жодних доказів чи економічного обґрунтування на підтвердження того, чому вартість зберігання зерна первісного позивача в 3 рази перевищує вартість зберігання зерна інших поклажодавців.
За посиланням первісного позивача, приписи ст. 953 ЦК України та ст. 35 Закону України «Про зерно та ринок в Україні» зобов`язують зерновий склад на першу вимогу поклажодавця повернути зерно, передане на зберігання, і не містять жодних виключень, які б звільняли зерновий склад від виконання такого обов`язку.
Відповідно до наданих додаткових пояснень, первісним відповідачем було зазначено суду, що на кожну заявку про відвантаження, Товариство  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» надавало чіткий алгоритм дій, заснований на нормах чинного законодавства та звичаях ділового обороту.
За поясненнями первісного відповідача, у випадках порушення визначеного порядку, обов`язок з повернення зернових не настає. 
Також було зазначено суду, що оскільки первісний позивач був обізнаний про розмір плати за фактичний час зберігання, не заперечував проти розміру, мав первинні документи (рахунки) для внесення такої плати і не виконав свого обов`язку, то обов`язок Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» щодо відвантаження зерна не настав.
За посиланням первісного відповідача, строк дії Договору закінчився 31.10.2023, заборгованість, стягнення якої є предметом зустрічного позову, виникла після 31.10.2023, (тобто після припинення дії Договору), внаслідок не оплати Поклажодавцем послуг за  фактичне зберігання зерна, наданих Зерновим складом в період травень-вересень 2024.
Як зазначалось первісним відповідачем, наведені у Додатку до Договору тарифи на зберігання зерна припинили свою дію одночасно з припиненням дії самого Договору, що виключає можливість застосування таких тарифів до майбутніх правовідносин сторін.
Джерела права та позиція Південно - західного апеляційного господарського суду.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України     господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
20.10.2021 між позивачем за зустрічним позовом, як зерновим складом, та відповідачем за зустрічним позовом, як поклажодавцем, укладено договір складського зберігання №15/3.
Листом від 10.10.2023 вих.№ 102, позивач за зустрічним позовом повідомив відповідача за зустрічним позовом про закінчення строку дії Договору, із проханням сплатити наявну заборгованість за фактично надані послуги та прийняти рішення щодо зернових культур.
Так, починаючи з 01.11.2023 року відносини між сторонами регулюються виключно чинним законодавством України, оскільки укладений між сторонами договір припинив свою дію, матеріали справи не містять доказів укладання додаткових угод стосовно продовження строку дії договору.
14.03.2024 Товариство  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» звернулось до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» листом вих.№23, з проханням внести плату за весь фактичний час зберігання зернових.
Так, загальна сума сплачених коштів, з боку зустрічного відповідача становить 159330,68 грн. з ПДВ, Листом від 24.05.2024 р. вих. №35 позивач за зустрічним позовом повідомив відповідача за зустрічним позовом, що призначення зазначених платежів не відповідає дійсності.
Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК України, частину зарахованих коштів, а саме: 51364,80 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» зарахувало як сплату Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» нарахованої складом пені за неналежне виконання умов договору щодо строків оплат за послуги зберігання у період дії договору зберігання,  відповідно до претензії №22 від 14.03.2024 р.
За матеріалами справи вбачається, що заборгованість Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за фактичне зберігання зерна перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» становить 1799916,89 грн. та складається з: 
-          не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом травня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 07.05.2024 р. по 31.05.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №241 від 02.07.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 07.05.2024 р. по 31.05.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №242 від 02.07.2024 р.; 
-          не внесеної плата за фактичний час зберігання протягом червня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.06.2024 р. по 30.06.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №243 від 02.07.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.06.2024 р. по 30.06.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №244 від 02.07.2024 р.; 
-          не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом липня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.07.2024 р. по 31.07.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №304 від 31.07.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.07.2024 р. по 31.07.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №305 від 31.07.2024 р.; 
-          не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом серпня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.08.2024 р. по 31.08.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №347 від 31.08.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.08.2024 р. по 31.08.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №348 від 31.08.2024 р.; 
-          не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом вересня 2024 р., відповідно до останніх виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.09.2024 р. по 30.09.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №429 від 30.09.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.09.2024 р. по 30.09.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №431 від 30.09.2024 р.
Згідно з пунктами 10, 24, 27 статті 1 Закону України «Про зерно і ринок зерна в Україні» зберігання зерна - це комплекс заходів, що включають приймання, доробку, зберігання і відвантаження зерна; складські документи на зерно - це товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа. Якість зерна та продуктів його переробки - сукупність споживчих властивостей зерна та продуктів його переробки, які відповідають вимогам державних стандартів, технічних умов, фітосанітарних і ветеринарно-санітарних норм та інших нормативних документів.
Статтею 24 Закону України «Про зерно і ринок зерна в Україні» передбачено, що зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах. При прийманні зерна на зберігання зерновий склад зобов`язаний здійснити аналіз його якості. Зерновий склад зобов`язаний вживати усіх заходів, передбачених цим Законом, нормативно-правовими актами, договором складського зберігання зерна, для забезпечення схоронності зерна, переданого йому на зберігання.
Згідно із статтею 28 Закону України «Про зерно і ринок зерна в Україні» плата за зберігання зерна, строки її внесення встановлюються договором складського зберігання зерна. Якщо поклажодавець після закінчення строку дії договору складського зберігання зерна не забрав зерно назад, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час його зберігання.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, та не заперечується сторонами, що зерно зустрічного відповідача після закінчення строку дії договору продовжувало перебувати на зберіганні у Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ».
Відповідно до Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» №4-ОС від 24.04.2024р. «Про встановлення тарифів на послуги зернового складу», у зв`язку з ростом інфляції, рівнем заробітної плати, цін на енергетичні, матеріальні та інші ресурси, з метою приведення тарифів на послуги зернового складу у відповідність до економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво введено в дію з 01.05.2024 нові тарифи на послуги зернового складу.
Товариством з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» за фактичне зберігання зерна, складались акти надання послуг та виставлялись рахунку на оплату, які вчасно та належним чином скеровувались Акціонерному товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», про що зазначено судом вище.
Колегія суддів зауважує, що непідписання актів надання послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання може свідчити про недобросовісність поведінки замовника, який таким чином намагається уникнути оплати цих послуг (робіт), оскільки фактично у всіх договірних відносинах факт оплати ставиться у залежність від підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), що має на меті настання узгодження сторонами обсягу та якості робіт та встановлення терміну відліку виникнення зобов`язання з оплати.
Так, ігнорування Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» підписання актів та/або безпідставне ухилення від прийняття наданих послуг не може бути підставою, яка звільняє його від обов`язку оплатити надані послуги.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Товариством  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» здійснювались дії щодо скерування на адресу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» відповідних актів надання послуг та рахунків на оплату, про що свідчать матеріали справи, тоді як мотивованої відмови зустрічного відповідача від підписання актів, матеріали справи не містять та зворотнього останнім доведене суду не було.
Як вірно зауважено місцевим господарським судом, зобов`язання складського зберігання мають двосторонній характер, тобто обов`язки покладаються на обидві сторони (Товариство з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» виступає зберігачем, з певними зобов`язаннями, пов`язаними з належним утриманням майна, а  Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» зобов`язане оплатити таки дії (послуги), пов`язані з утриманням зерна за весь фактичний час його зберігання).
Тому, за даними спірними правовідносинами, Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» є боржником щодо свого зобов`язання оплатити послуги за фактичний час зберігання зерна, а Товариство  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»  виступає  кредитором у таких відносинах.
Матеріалами справи підтверджується, що зустрічним позивачем вчинялись певні активні дії щодо визначення вартості наданих ним послуг по фактичному зберіганню зерна і пред`явлення їх до оплати Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України», шляхом скерування відповідних актів надання таких послуг та рахунків щодо оплати, копії яких наявні в матеріалах справи за визначений спірний період, та дані обставини не спростовано зустрічним відповідачем, як щодо ненадання таких послуг складом, так і щодо відсутності у відповідача за зустрічним позовом  обов`язку такі послуги оплатити, з посиланням на норми діючого законодавства.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого збільшення тарифів за послуги зберігання, оскільки відповідне збільшення відбулось після закінчення строку дії договору, підставі такого збільшення обґрунтовані та пояснені з боку ТОВ «ОССОЙО ЮГ», та про відповідне збільшення тарифів було належним чином повідомлено Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», яким в свою чергу, було схвалено таке збільшення тарифів, шляхом часткової оплати рахунків зустрічного позивача.
Отже, скаржник помилково вважає, що до правовідносин після закінчення строку дії договору зберігання мають застосовуватися наступні норми матеріального права: ч. 3 ст. 632, ч. 1 ст. 651, ч. 1 ст. 946 Цивільного кодексу, ч.ч. 2, 3 ст. 180, ч. 2 ст. 189 та ч. 2 ст. 190 Господарського кодексу України. 
Судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до правовідносин між сторонами норм глави 66 Цивільного кодексу України та Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні». 
Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Отже, здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки відповідно до договору сторони можуть тільки протягом строку його дії. Таким чином, спірні правовідносини сторін, які виникли після припинення дії Договору, регулюються нормами чинного законодавства, а не положеннями Договору, який припинив свою дію. 
З огляду на викладене, наведені у Додатку до Договору тарифи на зберігання зерна припинили свою дію одночасно з припиненням дії самого Договору, що виключає можливість застосування таких тарифів до майбутніх правовідносин сторін.
Отже, враховуючи припинення дії Договору та визначених ним тарифів, а також те, що Поклажодавцю законом не надані пільги на оплату послуг за зберігання зерна, оплата за зберігання зерна в період травень-вересень 2024 повинна була здійснюватися скаржником на загальних підставах за діючими на той час тарифами, , що відповідає приписам ч. 1 ст. 26, ч. 3 ст. 28 Закону «Про зерно та ринок зерна в Україні» та ч. 2 ст. 633 ЦК України.
Колегія суддів також погоджується з позицією місцевого господарського суду, що як кількість зерна, яке перебуває на зберіганні у зустрічного позивача, та яке, на переконання суду, підлягає поверненню, чітко визначена і не заперечується сторонами, так і вартість послуг зберігання зерна - також визначена та обґрунтована Товариством  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ», про що також було обізнано Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».
Доказів виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за фактичний час зберігання зернових з 07.05.2024 по 30.09.2024 у розмірі 1799916,89 грн. Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» суду не надано, зустрічним відповідачем доводи та твердження зустрічного позивача не спростовано, зворотнього матеріали справи не містять, тому, з урахуванням ч.3 ст.28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», відповідно до якої визначено, що якщо поклажодавець після закінчення строку дії договору складського зберігання зерна не забрав зерно назад, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час його зберігання, та ст.530 Цивільного кодексу України, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» обов`язку оплатити на користь Товариства  з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» суму боргу за надані з боку останнього послуги з фактичного зберігання зерна.
Також не заслуговують на увагу доводи скаржника про неправильне застосування ч. 1 ст. 534 УК України.
Відповідно до платіжних доручень №165 та №168 від 21.05.2024 р., які обома сторонами долучені до матеріалів справи, АТ «ДПЗКУ» здійснило 2 платежі, а саме:
-144 703,96 грн., призначення: передоплата Зберігання Кукурудза 3 клас за період 23.04.2024 - 31.05.2024. В т.ч. ПДВ 20% 24117.33 грн. Не є замовником.; 
- 14 626,72 грн., призначення: Передоплата Зберігання Кукурудза 3 клас за період 23.04.2024 - 31.05.2024. В т.ч. ПДВ 20% 2437.79 грн. Не є замовником.
Передоплата (авансовий платіж) - це повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), які будуть поставлені (виконані, надані) після отримання платежу. Тобто, якщо вноситься оплата з призначенням платежу «Передоплата» - це означає, що послуги (у нашому випадку) на дату внесення такої оплати ще не надані. Дата платіжних інструкцій - 21.05.2024 р. Тобто, якщо АТ «ДПЗКУ» мало намір внести саме «Передоплату», то вона могла бути внесена тільки на період з 21.05.2024 і далі. Оскільки у призначенні платежу вказано передплата за період з 23.04.2024 (дати в минулому), то таке призначення платежу не відповідає правовій природі поняття «передоплата».
Оскільки у платіжних інструкціях №165 та №168 від 21.05.2024 р. вказана Передплата за період у минулому, період починаючи з 21.05.2024 не вказано, відсутнє посилання на оплату за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору, відповідно до ч. 3 ст. 28 ЗУ «Про зерно та ринок зерна в Україні» (оскільки строк дії договору вже закінчився), то ТОВ «ОССОЙО ЮГ» правомірна здійснило зарахування коштів у хронологічному порядку.
Матеріалами справи встановлено факт неналежного виконання Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» зобов`язання зі сплати заборгованості за фактичний час зберігання Товариством з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» зернових (з 07.05.2024р. по 30.09.2024 р. обидві дати включно) у розмірі 1799916,89 грн., що підтверджується  наявними в матеріалах  справи доказами, не спростовано належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами та правомірно задоволенні судом першої інстанції.
Колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги зводяться до формальних посилань на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, та зводяться до суб`єктивної поведінки скаржника, оскільки останній повинен самостійно нести  відповідальність за свою господарську діяльність.
Колегія суддів зауважує, що міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування оскаржуваного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Висновок суду апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 в межах розгляду зустрічних позовних вимог слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - без задоволення.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24- залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 28.07.2025.

Головуючий суддя                                                                       Філінюк І.Г.

Суддя                                                                                                     Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                          Принцевська Н.М.