ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4399/24  Номер провадження 33/814/543/25	Головуючий у 1-й інстанції Пилипчук М. М.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Черниша Є.А. подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
За постановою судді, ОСОБА_1  30 вересня 2024 року о 22.54 год поблизу будинку № 16/27 на вулиці В`ячеслава Чорновола у м.Лубнах Полтавської області керував транспортним засобом Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, незв`язна мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в найближчому закладі охорони здоров`я водій  відмовився. ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
У поданій апеляційній скарзі адвокат Черниш Є.А. просить скасувати постанову судді, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На переконання сторони захисту під час розгляду справи в суді першої інстанції доказів про доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не встановлено, а суд помилково прийшов до висновку про доведеність його вини.
Вказує, що відеозаписом з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , навпаки зафіксовано, що під час зупинки автомобіля ОСОБА_1 сидів на задньому сидінні. 
ОСОБА_1   та його адвокат Черниш Є.А. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, клопотань про відкладення не надавали, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без  участі учасників справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.
Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 30.09.2024 року, відеозаписом з боді-камери поліцейського, приєднаного до матеріалів справи.
На відеозапису події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом під час зупинки працівниками поліції, за кермом перебував його знайомий ОСОБА_2 , який пересів на переднє пасажирське сидіння апеляційний суд оцінює критично.
Так, наявним у матеріалах справи відеозапису зафіксовано рух та причини зупинки транспортного засобу, в ході зупинки транспортного засобу працівниками поліції проведено збір інформації щодо особи водія, який перебував за кермом транспортного засобу у зв`язку з виявленням відсутності жодної особи на водійському сидінні автомобіля. 
При цьому, після зупинки транспортного засобу, із задніх лівих дверей автомобіля відразу вийшов чоловік, який представився, назвав своє прізвище ОСОБА_1 , надавши для огляду ідентифікуючі документи, неодноразово на запитання поліцейського вказував про те, що саме він керував транспортним засобом, не заперечував факту вживання алкогольних напоїв, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Під час подальшої розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 почав заперечувати перебування за кермом транспортного засобу. При цьому, свідок ОСОБА_2 , який перебував у салоні транспортного засобу не наголошував працівникам поліції про те, що саме він був за кермом автомобіля.
Версія про перебування свідка ОСОБА_2 за кермом автомобіля виникла лише на стадії судового розгляду у суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Твердження про відсутність у ОСОБА_1 відмови від проходження запропонованого огляду є надуманими та спростовується вищенаведеними доказами по справі.
Дії поліцейського по виявленню у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та висуненню вказаній особі вимог про проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП.
Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які учасниками справи не спростовані, а дії поліцейських не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 про його права та обов`язки, передбачені ст.268 КпАП України та права, передбачені ст.63 Конституції України.
Тому доводи апелянта про допущення порушень в ході складання протоколу є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були беззаперечними підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення.
Постанова судді суду першої інстанції відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Черниша Є.А. подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко