ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1146/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/663/25 Категорія: 304090000 	Ушакова К. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       18 червня 2025 року                                                                                                    м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Гончар Н. І., Сіренко Ю. В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Макеєва В. Ф. на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.04.2025 (повний текст складено 15.04.2025, суддя в суді першої інстанції Ушакова К. М.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в :

у лютому 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №824659 від 11.06.2023 у розмірі 48194,59 грн (за тілом кредиту 8998,27 грн; за відсотками 39196,32 грн) та сплачений судовий збір, мотивуючи про те, що позивач у справі набув права вимоги за кредитом до боржників за укладеними договорами факторингу, у тому числі, і щодо відповідача  ОСОБА_1 на суму, заявлену до стягнення.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.04.2025 позов у справі задоволено з посиланням на обґрунтованість доводів позивача про набуття ним права вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості відповідача, яка ним погашена не була. 
Представник відповідача адвокат Макеєв В. Ф. подав на вказане рішення суду 13.05.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням позовні вимоги відхилити.
В обґрунтування вказано на те, що суд першої інстанції не врахував ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.11.2024 у справі №925/195/24 про неплатоспроможність фізичної особи  ОСОБА_1 , якою постановлено:
- закрити провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів;
- звільнити ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбачених ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства;
- вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Отже борг у даній справі є погашеним.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 48194,59 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 11.06.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір №824659 від 11.06.2023 шляхом обміну електронними повідомленнями та накладенням та нього електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора.
Відповідно до умов договору №824659 від 11.06.2023 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надав позичальнику грошові кошти в сумі 9000,00 грн (п.1.3.). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.4.). Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору (п.1.5.1). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 47541,10% (п.1.7.1.). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк кредитування складає 80280 грн (п.1.8.1).
Згідно умов кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п.2.1). Дата надання кредиту: 11.06.2023 або 12.06.2023 (п.2.2). Споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором (п.4.4).
На підставі кредитного договору 11.06.2023 на рахунок платіжної картки відповідача, вказаної ним у договорі (п.2.1), шляхом безготівкового переказу було перераховано 9000,00 грн, що підтверджується копією повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250103-335 від 03.01.2025.
Додані до кредитного договору графік платежів і паспорт споживчого кредиту містять розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору. Вказані документи підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Перед укладенням кредитного договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування, з правилами, порядком погашення по кредиту ознайомлений. Що скаржником при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставиться.
Крім того, 21.06.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №21062024, за яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором, що був укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем.
Згідно витягу реєстру боржників передано ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» право вимоги за кредитним договором №824659 в загальній сумі заборгованості 48194,59 грн, з яких: залишок за тілом кредиту – 8998,27 грн; заборгованість за відсотками 39196,32 грн.
Стягнення зазначеної кредитної заборгованості є предметом судового розгляду у цій справі.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Одночасно відповідно до ухвали господарського суду Черкаської області від 23.04.2024 у справі №925/195/24, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.
Ухвалою господарського суду Черкаської області від 23.04.2024 у вказаній справі затверджено перелік конкурсних кредиторів та розмір їх вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.
Ухвалою господарського суду Черкаської області від 23.04.2024 закрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів. Звільнено ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбачених ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
При цьому за приписами ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному КУзПБ, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника.
Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених КУзПБ.
Суб`єктом банкрутства (боржником) може бути юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.
Сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).
Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.
У матеріалах даної цивільної справи наявна на а.с.55 досудова вимога ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 від 31.01.2024 про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №824659 від 11.06.2023 у розмірі 48194,59 грн.
Як вбачається з правової позиції ВС, викладеної ним в постанові від 8 серпня 2023 року у справі № 908/1954/21 під час визначення статусу кредиторських вимог у справі про банкрутство має враховуватися насамперед момент виникнення вимоги, а не строк її виконання. Отже, вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, є конкурсними незалежно від строку виконання грошових зобов`язань боржника. Отже відповідне право вимоги виникло до відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_1  згідно ухвали від 23.04.2024 у справі №925/195/24, що свідчить про те, що позивач являється конкурсним кредитором відносно вказаного боржника. Відтак, оскільки ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» у визначені Кодексом України з процедур банкрутства строки з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство вимоги до боржника не пред`явило, в силу приписів пунктів 5-8 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, такі вимоги є погашеними, що свідчить про необґрунтованість стягнення судом першої інстанції у даній справі кредитної заборгованості з відповідача.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.04.2025 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та ухвалити постанову про відхилення позовних вимог.
На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із відхиленням позовних вимог у справі з позивача на користь відповідача має бути стягнуто 3633,60 грн судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи.
Надаючи оцінку вимогам відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанцій, апеляційний суд враховує таке.
Частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
Враховуючи обсяг правничої допомоги позивачу при розгляді цієї справи судом апеляційної інстанцій, ціну позову та значення спавши для сторін, апеляційний суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які мають бути відшкодовані відповідачу за рахунок позивача, слід визначити в сумі 4000,00 грн, що відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості. 
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.04.2025 у даній цивільній справі – скасувати.
Позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відхилити.
Стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь  ОСОБА_1 3633,60 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на правничу допомогу за апеляційний перегляд справи.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 18.06.2025.

Суддя-доповідач                 

Судді