Справа № 991/1453/25
Провадження 2/991/7/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

РІШЕННЯ
Іменем України

20 серпня 2025 року                                                                 м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:
головуючого         Олійник О.В., 
суддів                 Саландяк О.Я., Широкої К.Ю.,
з участю:
секретаря судового засідання                        Ярошенко Т.М., Вінцковської О.І.,
позивача - прокурора Спеціалізованої
антикорупційної прокуратури                         Іванющенка О.А.,
представника відповідача ОСОБА_1                 Шпакової О.С.,
представника відповідача ОСОБА_2                  Сініченка І.С. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Держави в особі прокурора першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Іванющенка Олександра Анатолійовича до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,
ВСТАНОВИВ:
 
17.02.2025 Держава в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Іванющенка О.А.(далі - позивач або прокурор) звернулась до Вищого антикорупційного суду із цивільним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - відповідачі) та просить визнати необґрунтованим активом автомобіль «LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE», вартістю на день набуття 3 290 400 грн,  стягнути в дохід державивартість автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE», який належав на праві власності ОСОБА_2 (проданий 14.09.2024 ОСОБА_4 за 4 200 000 грн.), у розмірі 3 290 400 грн.
Стислий виклад позиції позивача 
 
Під час виконання своїх повноважень прокурором встановлено факт набуття 25.08.2023 ОСОБА_2  необґрунтованого активу - автомобіля марки «LAND ROVER» модель «RANGE ROVER VOQUE», номер кузова  НОМЕР_1 , 2021 р.в. (далі - автомобіль, транспортний засіб), вартістю 3 290 400 грн, за дорученням свого батька ОСОБА_1 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави - начальником Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, та який міг щодо цього активу прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження.
Вартість автомобіля перевищує визначену ч. 2 ст. 290 ЦПК України мінімальну межу виміру (1 003 500 грн), та не перевищує межу, передбачену ст.  368-5 КК України, - у 2023 році становить 8 723 000 грн.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (з урахуванням відомостей про доходи їхніх дружини, чоловіка, відповідно) на день придбання 25.08.2023 і оформлення (реєстрації) 26.08.2023 транспортного засобу не мали достатніх законних доходів, необхідних для придбання вказаного автомобіля за ціною 3 290 400 грн. До дня подання позову до суду вказаний автомобіль був відчужений іншій особі, тому позивач просить стягнути в дохід держави його вартість.

Стислий виклад заперечень відповідачів 

 
Позиція відповідача ОСОБА_1 та його представника Шпакової О.С .
 
У відзиві від 06.03.2025 (т. 8 а. 28-56) на позовну заяву представник Шпакова О.С. зазначила, що відповідач ОСОБА_1 заперечує проти фактичних підстав, на яких ґрунтується позов, вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
ОСОБА_1 не укладав угоди щодо придбання спірного транспортного засобу та не здійснював дій, направлених на придбання цього автомобіля, не приймав участі в перемовинах про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, не давав кошти на його придбання, не давав вказівки або доручення ОСОБА_2 на його купівлю. Автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, НОМЕР_1 , не зареєстрований і ніколи не був зареєстрований за ОСОБА_1 . У долучених до позовної заяви матеріалах відсутні докази, які би свідчили про протилежне.
Позивач не надав доказів того, що ОСОБА_1 здійснював розпорядження спірним транспортним засобом. Те, що ОСОБА_1 кілька разів проїхав на цьому транспортному засобі чи допоміг дочці ОСОБА_2 здійснити оплату ремонту автомобіля, не може свідчити, що цей транспортний засіб в дійсності належить йому. ОСОБА_1 не мав права вчиняти дії щодо транспортного засобу, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження. 
Викладені у позовній заяві відомості та обставини не відповідають дійсності, а саме:
- наведені у позовній заяві обставини вказують на опосередкований зв`язок ОСОБА_1 із автомобілем, проте не можуть свідчити, що автомобіль є його активом;
- автомобіль придбаний ОСОБА_2 за рахунок власних коштів і коштів її майбутнього чоловіка ОСОБА_6 з метою його використання для потреб сім`ї. Баба ОСОБА_2 - ОСОБА_7 та дід ОСОБА_8 передали свої заощаджені за життя кошти і кошти від продажу належного їм майна своїй онуці ОСОБА_2 в якості спадку. Ці кошти остання отримала після досягнення повноліття і під час самостійного проживання окремо від батька;
- вартість автомобіля в розмірі 3 290 400 грн прокурор встановив зі слів продавця ОСОБА_9 , проте вона не відповідає ціні транспортного засобу у договорі-купівлі продажу (10 000 грн) та мінімальній ринковій вартості такого або аналогічного активу на дату набуття. Незалежна оцінка транспортного засобу не проводилась. Продавець ОСОБА_9 не сплачував податок з доходів фізичних осіб із вартості у 3 290 400 грн., тому його показання є неправдивими. У поясненнях ОСОБА_9 не зміг точно вказати, яка саме особа телефонувала йому з приводу купівлі автомобіля;
- фіксування транспортного засобу, належного ОСОБА_2 , поблизу місця мешкання ОСОБА_10 у АДРЕСА_1 , пояснюється тим, що ОСОБА_2 проживає поряд з цією адресою у АДРЕСА_2 ;
- договори страхування автомобіля укладені ОСОБА_1 на прохання ОСОБА_2 , яка є вигодонабувачем за сертифікатом і договором з ПрАТ «СК України «УНІКА»;
- автомобіль був проданий ОСОБА_2 14 вересня 2024 року з огляду на нагальну потребу у значних грошових коштах для лікування поранень ОСОБА_6 , отриманих у результаті несення військової служби, а запит НАЗК про надання пояснень щодо джерел походження коштів на його придбання датований 10.10.2024, тому продаж не свідчить про наявність мети уникнути можливої цивільної конфіскації.
Висновки прокурора про відсутність у ОСОБА_1 можливості придбати спірний транспортний засіб за рахунок його доходів не відповідають дійсності, адже прокурор помилково включає до своїх розрахунків щодо доходів, витрат і заощаджень ОСОБА_1 і його дружини за 2023 рік вартість ТЗ LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, 2021 р. випуску, який придбаний за кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
Стверджуючи про відсутність у ОСОБА_2 можливості придбати транспортний засіб, прокурор не враховує інші джерела і суми доходів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , інформація про які не відображається у ДРФОПП. Ненадання ОСОБА_6 відомостей про осіб, які йому позичили кошти, і про суми позик, не є доказом того, що відповідних запозичень не було.

Позиція відповідача ОСОБА_2 та її представника Сініченка І.С .
 
У відзиві від 10.03.2025 (т. 8 а. 76-90) на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 заперечила проти обставин, на яких ґрунтується позов, стверджуючи про їх невідповідність дійсним обставинам і про їх недоведеність належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Узагальнено навела такі доводи проти позову:
- вона придбала спірний транспортний засіб не за дорученням ОСОБА_1 а за спільним рішенням із ОСОБА_6 , з яким тривалий час проживали однією родиною;
- автомобіль придбаний нею за власні кошти (у тому числі отримані від баби ОСОБА_7 , діда ОСОБА_8 у 2021 і 2022 роках у загальній сумі 45 000 доларів США) та кошти її майбутнього чоловіка ОСОБА_6 (його власні заощадження та позичені в інших осіб на кілька місяців). У послідуючому для повернення вказаних позик ОСОБА_2 04.11.2023 продала квартиру в АДРЕСА_3 за 1 836 729 грн (еквівалентно 51 000 доларів США);
- автомобіль був проданий 14.09.2024 через необхідність лікування ОСОБА_6 , чоловіка ОСОБА_2 , після отриманих ним поранень в результаті несення військової служби, а не з метою уникнення можливої цивільної конфіскації;
- пояснення ОСОБА_9 є припущеннями, і продаж транспортного засобу за договором комісії здійснювала інша особа - ФОП ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 безпосередньо під час вчинення дій щодо продажу цього автомобіля не був присутній;
- батько ОСОБА_2 - ОСОБА_1 не може прямо чи опосередковано вчиняти щодо транспортного засобу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження, а наведені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, викладені прокурором не об`єктивно і упереджено. Зокрема, вказала на те, що через запровадження дистанційного навчання в університеті вона часто приїздила до батьків у м. Дніпро на спірному автомобілі та у м. Дніпро проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться за 10 хв пішки від будинку батьків: АДРЕСА_1 . Така обставина обумовлювала фіксацію транспортного засобу поблизу місця проживання ОСОБА_1 . Прокурор не надав доказів використання автомобіля ОСОБА_1 з моменту його придбання до відчуження. ОСОБА_1 лише кілька разів на прохання ОСОБА_2 використовував автомобіль для здійснення його технічного обслуговування;
- висновки прокурора про відсутність у ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , у ОСОБА_1 достатніх законних доходів для придбання транспортного засобу є хибними, бо не були встановлені всі обставини його набуття; 
- прокурор не надав доказів того, що вартість придбаного ОСОБА_2 автомобіля становила 3 290 400 грн.

Заяви, клопотання сторін, інші процесуальні дії у справі
 
Ухвалою від 18.02.2025 відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 03.04.2025 у підготовчому судовому засіданні задоволені клопотання позивача про витребування доказів від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ТОВ «лайфселл» та про виклик свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 ; клопотання представника відповідача Шпакової О.С. про витребування доказів від ТОВ «АЕЛІТА МОТОРС», ТОВ «АЕЛІТА ПРЕМІУМ», Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, АТ КБ «ПриватБанк»; відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Шпакової О.С. від 02.04.2025 про призначення у справі транспортно-товарознавчої експертизи, та справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні 13.08.2025 суд ухвалою, внесеною до журналу судового засідання, поновив строк для подання клопотання про витребування доказів та відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача Шпакової О.С. про витребування: в ТСЦ МВС № 1242 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31.05.2023, згідно з яким ОСОБА_9 продав автомобіль Toyota Land CruiserЮ 2021 р.в., та відомості про вартість продажу ОСОБА_9 зазначеного транспортного засобу; в ТОВ «Аеліта Преміум» документів про роботу в ньому працівника ОСОБА_12 , займану нею посаду в період 25.08.2023-14.09.2024, її посадові обов`язки в цей період, - оскільки такі відомості не мають значення для встановлення обставин у справі.

Позиції сторін у судовому засіданні
 
Позивач - прокурор САП Іванющенко О.А. підтримав доводи позовної заяви, надав письмові пояснення щодо поданих ним і витребуваних судом доказів та просив задовольнити позов у повному обсязі, визнавши зазначений у позові транспортний засіб необґрунтованим активом та стягнувши його вартість на дату придбання в дохід держави, оскільки автомобіль був відчужений до подання позовної заяви до суду сторонній особі і фактично не може бути стягнутий в дохід держави.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шпакова О.С. підтримала викладені у відзиві та додаткових поясненнях заперечення відповідача проти позову і просила відмовити у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих, не підтверджених наявними у справі доказами.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сініченко І.С. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, наведені у відзиві ОСОБА_2 , і вказуючи на безпідставність і недоведеність позовних вимог прокурора.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились (відповідач ОСОБА_1 брав участь лише один раз у підготовчому судовому засіданні), у поданих заявах просили проводити розгляд справи за їхньої відсутності та з участю їхніх представників. 

Правове регулювання, встановлені фактичні обставини та оцінка суду
 
У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 ЦПК України різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача (абз. 2 ч. 2 ст. 81 ЦПК України).
Особливості позовного провадження у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави визначені Главою 12 ЦПК України (ст. 290-292).
Так, позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави подається та представництво держави в суді здійснюється прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (ч. 1 ст. 290 ЦПК України).
Такий позов може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у ч. 2 ст. 290 ЦПК України, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (ч. 4 ст. 290 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 16.10.2024 (справа № 991/366/22) зазначив, що фактичне володіння через третіх осіб (ч. 4 ст. 290, п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України) «за дорученням»: 1) вказує на відносини, відмінні від визначених цивільним законодавством відносин довірителя і повіреного; 2) означає набуття суб`єктом декларування активів через третіх осіб з метою приховання факту набуття цих активів; 3) вчинення дії «за дорученням» може бути встановлене із сукупності вторинних ознак, які дозволяють дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а суб`єкт декларування отримує вигоду від набутого активу; у свою чергу «можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження», означає: 1) можливість контролювати певне майно через неформалізоване право розпорядження ним шляхом фактичної можливості визначення долі цього майна як безпосередньо, так і через третіх осіб, на яких оформлено відповідне право власності; 2) трактується ширше передбаченої статтею 16 ЦК України складової права власності.
 
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України для цілей глави 12 цього Кодексу особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, зазначені у п. 1 та у підпункті «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 4496-IX від 17.06.2025, що набрав чинності 17.07.2025).
Згідно з абзацом другим ч. 2 ст. 290 ЦПК України (у редакції станом на дату подання позову) позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» (далі - Закон № 263?ІХ від 31.10.2019), якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - ОФДМС), у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену ст. 368-5 Кримінального кодексу України. Законом № 4496-IX від 17.06.2025, що набрав чинності 17.07.2025, до наведеної норми внесені зміни і встановлено, що різниця між вартістю активів і законними доходами ОФДМС має у 750 і більше разів перевищувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України. За правилами ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, тому під час установлення відповідної різниці між вартістю активу і законними доходами ОФДМС суд керувався нормами Цивільного процесуального кодексу України, чинними на день ухвалення рішення суду.
 
Вказаний у ч. 2 ст. 290 ЦПК України Закон № 263?ІХ від 31.10.2019 набув чинності 28.11.2019.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.07.2019 встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2 007 гривень. Тобто для пред`явлення відповідного позову мінімальна різниця між вартістю активів та законними доходами ОФДМС становить 750*2 007 = 1 505 250 грн.
Статтею 368-5 КК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 4496-IX від 17.06.2025) встановлена межа - 3 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року - 2 684 грн. Тобто для пред`явлення відповідного позову максимальна різниця між вартістю активів та законними доходами не повинна перевищувати у 2023 році - 8 052 000 грн.
Під терміном «активи» розуміються грошові кошти (у тому числі готівкові кошти, кошти, що перебувають на рахунках / електронних гаманцях, у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах), інше майно, майнові права, нематеріальні активи, у тому числі криптовалюти, обсяг зменшення фінансових зобов`язань, а також роботи чи послуги, надані особі, уповноваженій на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування (п. 1 ч. 8 ст. 290 ЦПК України).
Для визначення вартості таких активів застосовується вартість їх набуття, а в разі їх набуття безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, мінімальна вартість таких або аналогічних активів на дату набуття (ч. 3 ст. 290 ЦПК України).
Термін «законні доходи» означає доходи, правомірно отримані особою із законних джерел, зокрема джерел, визначених п. 7 і п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» (п. 5 ч. 8 ст. 290 ЦПК України). Так, у пунктах 7 і 8 ч. 1 ст. 46 Закону визначені такі джерела доходів: заробітна плата (грошове забезпечення), отримана як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, аліменти, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки, а також соціальні виплати та субсидії у разі виплати їх у грошовій формі та інші доходи (п. 7); наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках або які зберігаються в банку, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, поворотна фінансова допомога, надана третім особам, та кошти, які не сплачені третіми особами і строк сплати яких настав відповідно до умов правочину або рішення суду, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах (п. 8).
У силу ч. 1 ст. 291 ЦПК України суд визнає необґрунтованими активи, якщо судом на підставі поданих доказів не встановлено, що активи або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий позов про визнання їх необґрунтованими, були набуті за рахунок законних доходів.
У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони (ч. 4 ст. 89 ЦПК України).
 
Тобто законом визначений стандарт доказування в цій категорії справ - перевага сукупності доказів, які є більш переконливими. Фактично йдеться про стандарт переваги більш вагомих доказів, за якого тягар доказування виконано, якщо доведено, що суб`єктивна ймовірність того, що оспорюваний факт був, перевищує вірогідність зворотного.
Використаний у національній системі термін «більша переконливість доказів» означає, що існують розумні підстави вважати, що факт скоріше має місце. Цей стандарт доказування підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач.
Передбачений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
За загальним принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Також у цій категорії справ тягар доведення обґрунтованості активів (спростування необґрунтованості) покладається на відповідача за наявності двох умов: достатньої доведеності зв`язку активів із особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та доведеності, що наявна визначена частиною другою статті 290 ЦПК України різниця між вартістю таких активів та законними доходами такої особи.

З огляду на зазначені положення закону, ураховуючи конкретні обставини справи, суд вважає необхідним встановити такі обставини:
 
- чи є відповідачі особами, які визначені в ч. 4 ст. 290 ЦПК України як такі, до яких може бути пред`явлений позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;
- чи відбулось набуття активу, про необґрунтованість якого стверджує позивач, у один зі способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, а саме:
1) особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність;
2) іншою фізичною або юридичною особою за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
- чи пред`явлено позов щодо активів, які передбачені ч. 2 ст. 290 ЦПК України.
У зв`язку з чим суд оцінить надані сторонами докази та послідовно зробить висновки з наведених питань.

1.Чи є відповідачі особами, які визначені в ч. 4 ст. 290 ЦПК України як такі, до яких може бути пред`явлений позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави?
 
ОСОБА_1  з 11.09.2020 по теперішній час обіймає посаду начальника Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (т. 3 а. 265). 
Відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України державні службовці є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Отже, до активів відповідача ОСОБА_1 , які належать до передбаченого ч. 2 ст. 290 ЦПК України переліку, може застосовуватись механізм визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьком і дочкою що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.09.2024 (т. 2 а. 252-254).
Відповідач ОСОБА_2 не є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У зв`язку із цим, зважаючи на наведені вище правила ч. 4 ст. 290 ЦПК України, позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави пред`явлений до неї як до іншої фізичної особи, яка набула у власність актив, зазначений у частині другій цієї статті, за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (тобто ОСОБА_1 ), або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ( ОСОБА_1 ), може прямо чи опосередковано вчиняти щодо такого активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

2.Чи відбулось набуття активів, про необґрунтованість яких стверджує позивач, у один зі способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України?
 
24.08.2023 ФОП ОСОБА_11 (комісіонер) уклав з ОСОБА_9 (комітент) договір комісії № 4569, за якими комісіонер за дорученням комітента зобов`язується за комісійну плату вчинити за рахунок комітента дії, пов`язані з продажем транспортного засобу марки Land Rover, модель Rang rover voque, 2021 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (т. 2 а. 63-64).
Згідно з актом огляду технічного стану транспортного засобу від 24.08.2023 автомобіль марки Land Rover, модель Rang rover Voque, 2021 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , має 94 % відсотків зносу та ціну продажу 10 000 грн (т. 2 а. 65).
25.08.2023 між ФОП ОСОБА_11 як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4569 (далі - договір) (т. 2 а. 61-62). За умовами договору продавець зобов`язується передати покупцеві у власність транспортний засіб - автомобіль марки Land Rover, модель Rang rover voque, 2021 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Передача транспортного засобу здійснюється після повної оплати вартості в момент підписання договору. Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складала 10 000 грн. 
25.08.2023 за заявою ОСОБА_2 була здійснена перереєстрація на неї як нового власника зазначеного транспортного засобу, з видачою нових номерних знаків у Регіональному сервісному центрі ТСЦ 1242 у м. Дніпрі (т. 2 а. 54-60). 
Був виданий технічний паспорт СТО №430036, що підтверджує реєстрацію цього автомобіля на ОСОБА_2 . 

Обставинами, які суд вважає доведеними позивачем і які підтверджують, що ОСОБА_2 набула автомобіль за дорученням свого батька ОСОБА_1 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також те, що ОСОБА_1 може прямо чи опосередковано вчиняти щодо активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження, є такі.
1. Згідно з наданими в суді показаннями свідка ОСОБА_9 , автомобіль Land Rover він придбав у підприємства «Аеліта Моторс» фактично за 110 тисяч доларів США. При цьому складанням договору купівлі-продажу не займався і не знає, яка ціна була вказана в договорі. Через деякий час вирішив його продати, оскільки отримав вигідну пропозицію щодо придбання нового автомобілю BMW зі значною знижкою. Продаж відбувався таким чином: виставив автомобіль на сайті Авто.ріа за 110 тисяч доларів США, продавав через торговий майданчик «Аеліта». Один чоловік (на ім`я ОСОБА_13 чи ОСОБА_14 ) зацікавився і протягом місяця телефонував з одного телефонного номеру тричі з приводу ціни на автомобіль: спочатку пропонував продати за 85 тисяч доларів США (свідок відмовився), потім у підсумку зійшлися на ціні 90 тисяч доларів США, оскільки він (свідок) поспішав і не хотів втратити вигідну пропозицію, хоча розуміє, що міг на той час продати хоча б за 98-100 тисяч доларів США, адже автомобіль був майже новий, у гарному стані. Домовленість щодо ціни в 90 тисяч доларів США була досягнута при умові, що усі витрати з оформлення покупець бере на себе. Для оформлення договору з чоловіком домовилися зустрітися в м. Дніпро біля МРЕО (Регіонального сервісного центру), однак після огляду автомобілю групою чоловіків для укладення договору прийшла дівчина з молодим хлопцем, гроші готівкою в доларах США передавав хлопець. У процесі допиту свідок підтвердив свої пояснення, які надавав прокурору у вересні 2024 року, зокрема про те, що ОСОБА_13 у телефонній розмові говорив свідку, що від нього на зустрічі будуть дівчина і хлопець.
Суд не погоджується з думкою представника відповідача Шпакової О.С. про те, що свідок ОСОБА_9 дав неправдиві показання під загрозою притягнення до відповідальності за недекларування своїх доходів і несплату податків, оскільки свідок у судовому засіданні пояснив, що при оформленні правочину через торговий майданчик представники «Аеліти» запевнили, що усі необхідні податки будуть ними сплачені. Правдивість показань свідка підтверджується відомостями про оголошення з продажу автомобілю.
Так, за даними ТОВ «Інтернет-реклама РІА», оголошення на сайті AUTO.RIA.com про продаж автомобіля Land Rover, модель Rang rover, 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , було розміщене в період з 26.06.2023 до 01.08.2023 із вказаною ціною 118 500 доларів США. У описі від продавця про автомобіль було вказано, зокрема, що стан як нового, 11 тис. пробігу, гарантія до 2025 року (т. 2 а. 167). Аналогічна ціна продажу цього транспортного засобу була зазначена в оголошенні від 26.06.2026 на сайті automoto.ua (т. 2 а. 205-210).
Показання свідка ОСОБА_9 підтверджують, що з ним під час телефонних розмов домовився про придбання транспортного засобу чоловік на ім`я ОСОБА_13 чи ОСОБА_14 , а не ОСОБА_2 чи ОСОБА_6 , які у наступному прийшли для юридичного оформлення правочину.
2. На дату набуття спірного транспортного засобу ОСОБА_2 вже мала у власності інший автомобіль TOYOTA C-HR HYBRID, 2020 р.в., білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , придбаний 15.01.2022 (т. 2 а. 81-87, т. 3 а. 133-140). Водночас вона була студенткою денної форми навчання Одеського національного університету імені І.І. Мечникова в період із 01.09.2019 до 30.06.2024 та не мала офіційних законних доходів (відомості щодо відсутності доходів, достатніх для придбання 25.08.2023 автомобіля, будуть наведені нижче). 
3. Відповідно до аналізу відомостей із системи відеоспостереження «Безпечне місто» м. Дніпро в період із 25.08.2023 (дати реєстрації автомобілю на ОСОБА_2 ) до 14.09.2024 (дати відчуження транспортного засобу) автомобіль марки Land Rover, модель Rang rover voque, 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , переважно знаходився у м. Дніпро, де проживає ОСОБА_1 і ОСОБА_15 (мати ОСОБА_2 і дружина ОСОБА_1 ). Використання автомобіля зафіксоване біля камер, розташованих поблизу місця мешкання ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 , та в напрямку місця роботи ОСОБА_1 по АДРЕСА_5 . (т. 5 а. 139-340). Зі сторони відповідача ОСОБА_2 суду не надано документального підтвердження того, що вона в періоди приїзду до батьків у м. Дніпро (дистанційного навчання в Університеті) проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що неподалік від будинку її батьків, та що в такі періоди вона пересувалась на спірному автомобілі в м. Дніпрі.
Співставлення інформації про фіксацію транспортного засобу Land Rover в м. Дніпрі із інформацією від операторів мобільного зв`язку щодо абонентських номерів  ОСОБА_2  ( НОМЕР_6 , за період 01.08.2023-16.01.2024, далі номер анульований) та ОСОБА_1 ( НОМЕР_7 , за період 01.08.2023-14.09.2024) свідчать про те, що автомобіль та ОСОБА_1 одночасно (в один день) перебували в місті Дніпрі, у той час як абонентський номер ОСОБА_2 у ці ж дні реєструвався в м. Одесі (т. 8 а. 243-248, т. 9 а. 8-10). Належний ОСОБА_2 автомобіль TOYOTA C-HR HYBRID, н.з.  НОМЕР_3 , у 2023 році в м. Дніпрі не фіксувався, а її номер телефону НОМЕР_6 із 27.08.2023 перемістився з м. Дніпра до м. Одеса, де реєструвався в мережі оператора мобільного зв`язку до кінця 2023 року.
Водночас за даними від комунальної установи «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (центр-«077»)» щодо фактичних користувачів та напрямку руху транспортних засобів Land Rover, н.з. НОМЕР_5 , та TOYOTA C-HR HYBRID, н.з.  НОМЕР_3 , у період з 26.08.2023 по 09.09.2024, свідчить про переважне перебування автомобіля TOYOTA в м. Одесі (у 2023 році та в січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні 2024 року; а в м. Дніпрі цей транспортний засіб фіксувався у січні, лютому, липні, серпні, вересні 2024 року), у той час як автомобіль Land Rover, н.з. НОМЕР_5 , зафіксований у м. Одесі був лише в окремі дні, що відповідали вихідним дням та дням відпустки ОСОБА_1 - 18-25.06.2024 (т. 3 а. 119-132, т. 4 а. 68). Номер телефону НОМЕР_7 ОСОБА_1 реєструвався в Одеській області у 2023 році лише в такі дні: 27.08.2023, 28.08.2023, 03.09.2023, 04.09.2023, 05-09.2023, 19.10.2023, 20.10.2023, 21-22.10.2023, 05.11.2023, 06.11.2023, 24-26.11.2023, а в інші дні місцем реєстрації в мобільній мережі телефону ОСОБА_1 було переважно м. Дніпро. 
Також засобами відеоспостереження в м. Дніпрі та м. Одесі зафіксовано одночасний рух автомобіля Land Rover, н.з. НОМЕР_5 , у м. Дніпрі й автомобіля TOYOTA C-HR HYBRID, н.з.  НОМЕР_3 , у м. Одесі - 08.10.2023, 14.10.2023, 15.10.2023, 23.03.2024. У один день 23.03.2024 автомобіль Land Rover, н.з. НОМЕР_5 , зафіксований був у м. Одесі та потім у м. Дніпрі. 
При цьому встановлені окремі випадки, коли автомобілі Land Rover, н.з. НОМЕР_5 , та TOYOTA C-HR HYBRID, н.з.  НОМЕР_3 , фіксувались в один час у м. Дніпрі у 2024 році - 20.01.2024, 03.02.2024, 10.08.2024, 25.08.2024, 31.08.2024 (т. 5 а. 3-138).
Наведені відомості про фіксацію руху двох транспортних засобів, зареєстрованих на ОСОБА_2 , у одні й ті ж дні в різних містах або одночасно в одному місті, свідчать, що ці транспортні засоби використовувались різними особами. У взаємозв`язку із інформацією операторів мобільного зв`язку, відомостями про відпустку ОСОБА_1 дані про фіксацію транспортного засобу Land Rover, н.з. НОМЕР_5 , в м. Дніпрі та м. Одесі підтверджують висновок про систематичне користування зазначеним автомобілем саме  ОСОБА_1 , а не його дочкою ОСОБА_2 .
При цьому суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні документи, які би вказували, що ОСОБА_2 надавала (оформляла документально або передавала фактично) ОСОБА_6 право користування автомобілем Land Rover, н.з. НОМЕР_5 , водночас ОСОБА_1 було надано таке право (детальніше про це йдеться в п. 7).
4.  Згідно з відповіддю №3/6-1285 від 28.08.2024 Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, 20.04.2024 зафіксовано порушення правила паркування LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, НОМЕР_1, д.н.з.  НОМЕР_8 , було винесено постанову 1ДІ № 00508108 від 24.04.2024 у відношенні належного користувача зазначеного транспортного засобу ОСОБА_1 21.04.2024 на розрахунковий рахунок інспекції надійшли кошти у сумі 170 грн від ОСОБА_1 .
5. Відповідно до наданих ПрАТ «СК «УНІКА» копій документів (т. 2 а. 92-154) 28.08.2023 було укладено сертифікат добровільного страхування наземного транспортного засобу «Каско» №005051/4605/0000100 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_1 , вигодонабувачем вказана ОСОБА_2 . За договором страхова сума транспортного засобу становить 3 500 000 грн. У контактних даних вигодонабувача зазначений номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Однак на дату укладення цього договору ОСОБА_1 ще не був призначений належним користувачем цього транспортного засобу і відповідачі не надали суду підтвердження того, що ОСОБА_2 як номінальний власник автомобіля уповноважила ОСОБА_1 діяти в її інтересах, зокрема укласти договір страхування щодо автомобіля LAND ROVER.
01.09.2024 укладено договір №005051/4605/0000117 від 19.08.2024 страхування наземного транспортного засобу за стандартним страховим продуктом «Моє максимальне Каско» між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_1 , вигодонабувачем вказана ОСОБА_2 . За договором страхова сума транспортного засобу становить 3 600 000 грн. У цьому договорі наявна в п. 14.4 особлива умова - до керування застрахованим транспортним засобом допущені будь-які особи, які мають право керувати транспортним засобом на законних підставах, - віком від 46 років (включно) (т. 2 а. 116). Такий вік відповідає вікові ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є значно більшим за вік ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , або ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з відповіддю вих. №1745 від 11.09.2024 СК «ІНГО» зазначеною страховою компанією оформлено договір ОСЦПВ №216540677 від 30.08.2023 страхувальником зазначено ОСОБА_1 . 
6. Обслуговування автомобіля здійснювалось ОСОБА_1 у м. Дніпрі в ТОВ «Аеліта Преміум» (т. 2 а. 173-189). Так, згідно з відповіддю ТОВ «Аеліта Преміум» у базі клієнтів та виконаних заказів, у нарядах вказано власника ОСОБА_2 , проте зазначені контактний телефон НОМЕР_7 і електрона пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 , які належать ОСОБА_1 . Також вказано, що LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_8 , перебував на сервісному обслуговувані 03.11.2023, 11.09.2023, 12.01.2024, 29.04.2024, вартість виконаних робіт склала, відповідно: 34 500 грн, 1 380,00 грн, 2 040 грн, 3 700 грн.
Відповідно до виписки з розрахункового рахунку НОМЕР_9 ПАТ КБ «ПриватБанк», який належить ОСОБА_1 , 12.01.2024 здійснено сплату до ТОВ «АЕЛIТА ПРЕМIУМ», м. Днiпро, Яснополянская, 100, у сумі 2040 грн, що відповідає сумі акту виконаних робіт №27535 від 12.01.2024 щодо обслуговування LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_8 .
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_12 показала, що вона працює у сервісному центрі «Аеліта Преміум» адміністратором-касиром. Впізнала на фото чоловіка, який три рази приїжджав для обслуговування автомобілю LAND ROVER та розраховувався два рази карткою і один раз готівкою (фото ОСОБА_1 пред`явлено свідку з матеріалів судової справи).
7. 12.01.2024 через особистий кабінет водія ОСОБА_2 призначила належним користувачем автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_8 ОСОБА_1 , який підтвердив таке призначення через особистий кабінет водія (т. 7 а. 162).
Інформації про офіційне призначення будь-якої іншої особи належним користувачем цього транспортного засобу відповідачі не надали суду.
8. Через 9 днів після початку збору доказів щодо набуття ОСОБА_1  непоґрунтованого активу -  LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, НОМЕР_1, д.н.з.  НОМЕР_8 , 14.09.2024 автомобіль продано ОСОБА_4 за 4 200 000 грн. Так, 05.09.2024 з ДБР до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури надійшов лист, яким поінформовано про здобуття відомостей про набуття ОСОБА_1 активів з ознаками необґрунтованості. 06.09.2024 прокурор САП звернувся до ДБР із запитом до ДБР про надання відомостей щодо можливого набуття ОСОБА_1 активів з ознаками необґрунтованості. Із 09.09.2024 ДБР почало розсилати запити до уповноважених органів, підприємств з метою виконання зазначеного запиту прокурора і збору необхідної інформації (т. 2 а. 1-6, 11-12, 79, 88-89, 91, 155 та ін.). Зокрема, 09.09.2024 ДБР направило запит до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова щодо навчання ОСОБА_2 , у якому зазначено, що ДБР вживає заходів щодо виявлення необґрунтованих активів та збору доказів їх необґрунтованості. Відповідь на цей запит Університет надав 12.09.2024. Наведені обставини вказують, що відповідачі могли дізнатися про проведення перевірки обґрунтованості набуття активів ОСОБА_1 вже до 12.09.2024, а не після отримання відповідачами запитів НАЗК від 10.10.2024.
Документального підтвердження версії відповідача ОСОБА_2 про те, що продаж автомобіля вона здійснила за власним рішенням з метою здійснення витрат на лікування чоловіка ОСОБА_6 , відповідачі суду не надали.

У своїй сукупності та взаємозв`язку наведені обставини, підтверджені доказами, які надав прокурор та витребувані судом за його клопотанням, є більш переконливими, аніж доводи і докази відповідачів, та дають обґрунтовані підстави вважати, що автомобіль «LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE», номер кузова НОМЕР_1 , 2021 р.в., був набутий на ім`я відповідача ОСОБА_1 за дорученням ОСОБА_1 , у інтересах останнього і що ОСОБА_1 був особою, яка в період з 26.08.2023 до 13.09.2024 особисто здійснювала фактичне використання автомобіля, включно із необхідним технічним обслуговуванням у сервісному центрі та укладенням договорів страхування транспортного засобу, зокрема добровільного страхування «Каско», відповідно міг прямо чи опосередковано вчиняти щодо такого активу (транспортного засобу) дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним.
Відповідачі не надали суду обґрунтованих пояснень, підтверджених доказами, які би спростовували зазначений висновок суду. Так, відповідач ОСОБА_2 у відзиві вказувала, що рішення про придбання LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE прийняв ОСОБА_6 , з яким вона проживала однією сім`єю, проте суду не надано відомостей про те, хто конкретно із них, коли, у який спосіб дізнався про продаж цього транспортного засобу, хто та з ким, коли вів перемовини про умови (ціну, дату, місце) купівлі-продажу автомобіля. Також відповідачі жодним чином не спростували тих обставин, що автомобілем на постійній основі користувався саме ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 або ОСОБА_6 не могли ним користуватись у силу постійного проживання їх в місті Одесі, у той час, коли рух автомобіля фіксувався в м. Дніпрі.
Отже, суд вважає зв`язок ОСОБА_1 із транспортним засобом LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 р.в., безпосереднім та доведеним, тобто набуття вказаного активу, про який йдеться в позовній заяві, було здійснене в інтересах ОСОБА_1 в один зі способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України.

3.Чи пред`явлено позов щодо активів, які передбачені ч. 2 ст. 290 ЦПК України
 
Як встановлено раніше, актив, щодо якого пред`явлений позов - автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 р.в., був набутий 25.08.2023 за 90 000 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом валют НБУ 3 290 400 грн.
Дата набуття цього транспортного засобу є пізнішою за дату набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» № 263?ІХ від 31.10.2019 - 28.11.2019. 
Вартість набутого активу в сумі 3 290 400 грн суд вважає підтвердженою позивачем на основі сукупності таких відомостей і доказів:
- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що фактично продаж транспортного засобу був здійснений за 90 000 доларів США і кошти йому передав готівкою хлопець, який був із покупцем ОСОБА_2 . Ці показання узгоджуються з інформацією в оголошеннях про продаж цього автомобіля від 26.06.2023, у яких була зазначена ціна 118 500 доларів США, яку ОСОБА_9 зменшив під час перемовин із покупцем до 90 тис. доларів США;
- розміром страхового відшкодування у договорах добровільного страхування цього автомобіля, укладених ОСОБА_1 - 3 500 000 грн у 2023 році та 3 600 000 грн у 2024 році, а також меншим пробігом - 12 680 км на 28.08.2023, а не 37 019 км, як в акті технічного стану від 24.08.2023, у якому визначена ціна продажу 10 000 грн;
- відомостями про здійснене технічне обслуговування транспортного засобу 11.09.2023, 03.11.2023, 12.01.2024, 29.04.2024 у сервісному центрі ТОВ «Аеліта Преміум», які свідчать про хороший технічний стан автомобіля після його придбання ОСОБА_2 та що здійснені витрати на таке технічне обслуговування (у загальній сумі 41 620 грн) очевидно не могли суттєво вплинути на його технічні характеристики та збільшити його вартість до 4 200 000 грн після понад року користування ним, якби реальна ціна була значно меншою за 3 290 400 грн;
- фактом продажу ОСОБА_2 цього транспортного засобу 14.09.2024 за 4 200 000 грн, що становить близько 100 тисяч доларів США (т. 3 а. 142-143);
- згідно з консультацією № 49/24 суб`єкта оціночної діяльності ПП «Ажіо» від 23.09.2024 за результатами проведеного дослідження мінімальної ринкової вартості був зроблений висновок, що для автомобіля легкового LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, 2021 р.в., VIN-код НОМЕР_1 , дата державної реєстрації 26.08.2023, мінімальна ринкова вартість складала 2 168 000,00 грн (т. 7 а. 182-189);
- у відзиві і поясненнях ОСОБА_2 надавала непослідовну інформацію про фактичну ціну купівлі транспортного засобу. У відзиві на позовну заяву взагалі не вказувала про фактичну ціну придбання транспортного засобу, пояснюючи, що були витрачені її кошти в сумі 45 тис. доларів США, а також кошти її майбутнього чоловіка ОСОБА_6 (як його власні, так і позичені). При цьому для повернення ОСОБА_6 позичених коштів в інших осіб знадобилось продати квартиру в м. Одесі, за яку ОСОБА_2 отримала 51 тис. доларів США. Натомість у додаткових поясненнях від 13.08.2024 її представник зазначив, що автомобіль був придбаний фактично за 50 тис. доларів США, що еквівалентно 1 800 000 грн і що така сума заощаджень станом на 25.08.2023 була наявна в самої ОСОБА_2 .
Отже, суд на основі показань продавця ОСОБА_9 , які узгоджуються із іншими наведеними доказами, які не оспорюють відповідачі, та через відсутність послідовних і підтверджених аргументів відповідачів щодо фактичної вартості придбання спірного автомобіля, дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача, що вартість придбання транспортного засобу становила саме 3 290 400 грн, а не ціну в 10 000 грн, вказану сторонами у договорі-купівлі продажу від 25.08.2023.

Як було зазначено раніше, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 290 ЦПК України мінімальна різниця між вартістю активу та законними доходами ОФДМС (у цій справі - ОСОБА_1 та члена його сім`ї - дружини ОСОБА_16 ) має становити 1 505 250 грн і водночас максимальна різниця між вартістю активу та законними доходами не повинна перевищувати у 2023 році - 8 052 000 грн.
Надані суду сторонами документи свідчать про те, що ОСОБА_1 і член його сім`ї ОСОБА_16 станом на 25.04.2023, коли був набутий актив - автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 р.в., не мали для його придбання достатніх законних доходів. 
Для визначення законних доходів ОСОБА_1 та його дружини суд враховує додані до позовної заяви інформацію із щорічної декларації ОСОБА_1 як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік і за 2023 рік, а також відомості, отримані від органів державної податкової служби, банківських установ.
Відповідно до інформації ДРФОПП ОСОБА_1 у 2022 році отримав доходи в загальній сумі 758 670,20 грн, а його дружина ОСОБА_16 - 108 887,75 грн (виплати центру зайнятості та дохід від продажу майна).
Суб`єкт декларування ОСОБА_1 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації за 2022 рік вказує також інформацію про інші види доходів, які сукупно складають суму 274 44 грн (позика, дохід від продажу майна, дивіденди від депозиту, соціальні виплати, які відсутні в інформації ДРФОПП).
Інформація з банківських виписок, рахунків, відкритих у АТ  «Приватбанк» та «Райффайзен Банк», свідчить, що протягом 2022 року витрати суб`єкта декларування у вигляді товарів, робіт і послуг тощо становили 705 017 грн, знято готівкою 414 550 грн, витрати дружини суб`єкта декларування за аналогічний період - 203 106 грн, знято готівкою 7 800 гривень.
У розділі 12 «Грошові активи» декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої за 2022 рік, ОСОБА_1 вказує грошові активи у сумі 650 000 грн та 30 000 доларів США (офіційний курс Національного банку України станом на 31.12.2022 становив 36,56 грн за 1 долар США), тобто 1 096 800 грн, що в сукупності становить 1 746 800 гривень. 
Відповідно до інформації ДРФОПП ОСОБА_1 у 2023 році отримав доходи на суму 788 277 грн, його дружина ОСОБА_16 - 2 230 000 грн. (з урахуванням доходу від продажу транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, 2019 р.в.).
Суб`єкт декларування ОСОБА_1 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації за 2023 рік вказує також інформацію про свої інші доходи в сумі 211 605 грн (позики, дохід від продажу рухомого майна) та своєї дружини у сумі 32 210 гривень (соціальні виплати). 
Тобто сукупний дохід ОСОБА_1 та ОСОБА_16 становив 3 262 092 гривні.
Інформація з банківських виписок, рахунків, відкритих у АТ «Приватбанк», свідчить, що протягом 2023 року витрати суб`єкта декларування у вигляді товарів, робіт і послуг тощо становили 540 523 грн, знято готівкою 297 220 грн, витрати дружини суб`єкта декларування за аналогічний період -  161 725 грн, знято готівкою 2 020,00 гривень.
У розділі 12 «Грошові активи» декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої за 2023 рік,  ОСОБА_1  вказує грошові активи у сумі 330 000 грн та 90 000 дол. США (офіційний курс Національного банку України станом на 31.12.2023 становив 37,98 грн за 1 дол. США), тобто 3 418 200 грн, та 10 000 євро (офіційний курс Національного банку України станом на 31.12.2023 становив 42,20 грн за 1 євро), тобто 422 000 грн, що в сукупності складає 4 170 200 гривень. 
Різниця між сукупними витратами подружжя, їх законними доходами та грошовими активами на кінець року в 2023 році становить всього 136 444 грн (1 746 800 + 3 262 092 - 540 523 - 161 725 - 4 170 200). За таких обставин суд робить висновок, що ОСОБА_1 у 2023 році не мав можливість придбати 25.08.2023 вказаний транспортний засіб за 3 290 400 грн, а після того заощадити на кінець року грошові активи за рахунок коштів, отриманих ОСОБА_1 та ОСОБА_16 з офіційних джерел доходів.
Отже, вартість активу, щодо якого подано позов, у сумі 3 290 400 грн перевищує нараховані доходи відповідача ОСОБА_1 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та члена його сім`ї - дружини ОСОБА_16 на 3 153 956 грн (136 444 грн - 3 290 400 грн). Тобто у відповідача ОСОБА_1 для набуття активу не вистачало 3 153 956 грн. Така різниця між вартістю набутих активів та законними доходами ОСОБА_1 перевищує визначену в абзаці другому ч. 2 ст. 290 ЦПК України мінімальну різницю в 1 505 250 грн та є меншою за максимальну різницю, яка у 2023 році становила 8 052 000 грн.
Зважаючи на встановлені обставини щодо дати набуття активу, способу його набуття та величини різниці між вартістю транспортного засобу та законними доходами ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що вказане майно відповідає критеріям, закріпленим у абзаці другому ч. 2, пунктах 1, 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, для активів, щодо яких подається позов про визнання їх необґрунтованими. Оскільки на підставі поданих сторонами доказів не встановлено, що актив - автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 р.в., був набутий особою, уповноваженою на виконання функцій держави, - ОСОБА_1 за рахунок його законних доходів, то суд, керуючись нормою ч. 1 ст. 291 ЦПК України, приймає рішення про визнання його необґрунтованим активом. 

Суд вважає необхідним зазначити і про те, що відповідач ОСОБА_2 станом на 25.08.2023 не мала у своєму розпорядженні законних доходів, які би дозволили їй придбати автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 р.в., за 3 290 400 грн (90 тис. доларів США).
Доводи відповідача ОСОБА_2 , що в неї та її майбутнього чоловіка ОСОБА_6 станом на 25.08.2023 були кошти в сумі, достатній для придбання вказаного транспортного засобу, суд відхиляє як необґрунтовані і непідтверджені належними доказами.
Так, згідно з відомостями ДРФОПП ОСОБА_2 із 2019 року по січень 2023 року (відомості про останній дохід) отримала доходи у загальній сумі 6 549,39 грн.
Щодо доводів про те, що ОСОБА_2 неодноразово отримувала кошти у доларах США від своєї баби ОСОБА_7 на придбання майна і в якості майбутнього приданого, у зв`язку з чим після смерті ОСОБА_7 31.08.2021 (т. 3 а. 163-165) в ОСОБА_2 залишились кошти в розмірі 60 270 доларів США, суд враховує таке. 
Посилання відповідача ОСОБА_2 та її представника на те, що у ОСОБА_7 були заощадження на ощадних книжках (рос. «Сберегательная книжка») Державного банку СРСР (рахунки №  НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 ) і це свідчить про те, що на початок 1992 року вона заощадила еквівалент 14 110 доларів США, які відповідач використовує у своїх розрахунках щодо коштів ОСОБА_7 , суд відхиляє як безпідставні. У наданих суду копіях вказаних ощадних книжок зазначено про залишки коштів у рублях СРСР станом на 30.03.1988 та на 30.12.1991, проте суду не надано підтвердження, що ці кошти коли-небудь були зняті ОСОБА_7 з цих рахунків та були чи могли бути обміняні на долари США за курсом 0,6 чи 0,56 рублів СРСР за 1 долар США.
Інформація про офіційні доходи ОСОБА_7 у ДРФОПП відсутня (т. 3 а. 167). Проте за життя придбала декілька об`єктів нерухомого майна - три квартири в м. Дніпрі (2003, 2004, 2005 роки), нежитлове приміщення в м. Дніпрі (2014 р.), квартиру в м. Одесі (2020 р.) (т. 7 а. 244-249, т. 8 а. 144-148). 
Відповідно до наданих сторонами документів суд вважає підтвердженими такі відомості щодо джерел і сум коштів, які були в розпорядженні ОСОБА_7 
20.12.2019 ОСОБА_7 продала належні їй житловий будинок за 963 103 грн і земельну ділянку за 134 579 грн, що розташовані в АДРЕСА_6 . У договорах зазначено, що кошти передані продавцю до їх підписання шляхом перерахування на поточних банківський рахунок продавця (т. 7 а. 202-209). Тобто ОСОБА_7 отримала від продажу майна всього 1 097 682 грн, що еквівалентно близько 47 060 доларів США станом на 20.12.2019.
Того ж дня 20.12.2019 ОСОБА_7 відкрила депозит у ПАТ «КБ «Приват Банк» на строк 1 місяць на суму 38 000 доларів США. Депозит закритий з переказом коштів на картку 21.01.2020 (т. 8 а. 224-226).
Оскільки депозитний рахунок у банку на суму 38 000 доларів США відкритий ОСОБА_7 того ж дня (20.12.2019), коли відбувся продаж житлового будинку і земельної ділянки і кошти були перераховані на банківський рахунок ОСОБА_7 , то суд відхиляє твердження відповідача ОСОБА_2 , що станом на 20.12.2019 потрібно враховувати кошти від продажу нерухомості та кошти на депозитному вкладі як окремі суми і додавати їх. На переконання суду, для цього відсутні фактичні підстави і суд оцінює кошти на депозиті як частину коштів від продажу будинку і земельної ділянки. Тобто станом на 20.12.2019 підтверджується, що в ОСОБА_7 всього були кошти в загальній сумі близько 47 060 доларів США, а не 85 200 доларів США, як зазначає відповідач.
18.01.2020 ОСОБА_7 продала квартиру в АДРЕСА_7 , за 443 тис. грн (еквівалентно 18 388 доларів США на вказану дату). (т. 7 а. 210-213).
22.01.2020 ОСОБА_2 зробила депозитний вклад у ПАТ «КБ «Приват Банк» на 3 місяці до 22.04.2020 на суму 10 000 доларів США. На депозитному рахунку ОСОБА_2 за договором від 23.04.2020, розірваному 05.05.2020, було 10 030,08 доларів США. Ці кошти виплачені ОСОБА_2 08.05.2020 за її заявою. Із послідовності договорів і суми, виписок по рахункам ОСОБА_2 суд робить висновок, що це одна й та ж сума 10 000 доларів США. Згідно з заявами від 31.03.2022 і 01.04.2022 ОСОБА_2 були виплачені її вклади, відповідно, в сумі 3000 доларів США та в сумі 2500,28 доларів США, які вона вносила попередньо за договором від 02.09.2021. Також на рахунку ОСОБА_2 в період з 29.12.2021 до 30.09.2022 було 36 000 грн (т. 8 а. 207-220). Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 , що на її банківських рахунках було 15 500 доларів США станом на 15.01.2022, адже на вказану дату підтверджено лише депозит на суму 5 500 доларів США. 
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не надала суду відомостей про жодні інші джерела її доходів, які би давали їй можливість робити депозитні вклади в банку, окрім коштів від її баби ОСОБА_7 , то суд робить висновок, що усі кошти, які ОСОБА_2 вносила на депозитні рахунки (первісно 10 000 доларів США 22.01.2020) мають своїм походженням кошти, які ОСОБА_7 отримала від продажу свого нерухомого майна 20.12.2019 і 18.01.2020. У зв`язку з цим відсутні підстави для додавання сум доходів ОСОБА_7 від продажу майна і сум депозитних вкладів ОСОБА_2 у період 2020-2022 роки.
22.02.2020 ОСОБА_2 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (т. 7 а. 222). Квартира придбана за 791 823 грн, що еквівалентно близько 32 349 доларів США. Як стверджує відповідач ОСОБА_2 , кошти на придбання цієї квартири їй надала ОСОБА_7 для придбання житла для спільного проживання. Те, що ОСОБА_7 у подальшому була зареєстрована за вказаною адресою, зазначено в акті прийому-передачі від 23.09.2020 (т. 8 а. 145).
Як вбачається зі змісту додаткової угоди № 2 до договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна про заміну сторони від 08.05.2020 та акта прийому-передачі від 23.09.2020, ОСОБА_7 придбала в ОСОБА_17 майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_8 , вартістю 1 072 045,13 грн (еквівалент становить 47 646,45 доларів США на дату первісного договору) (т. 8 а. 144-146, т. 7 а. 244).
ОСОБА_2 придбала інше нерухоме майно та автомобіль: 
- 30.10.2021 машиномісце № В60 за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 13,8 кв.м, за ціною 81 130 грн (еквівалентно 3 080 доларів США) (т. 7 а. 214-216);
- 15.01.2022 транспортний засіб TOYOTA C-HR HYBRID, 2020 р.в., VIN-код НОМЕР_4 , за ціною 650 000 грн (еквівалентно 23 300 доларів США) (т. 3 а. 134-137);
- 09.11.2023 земельну ділянку площею 0,0193 га за ціною 3 140 грн, вказаною у договорі (еквівалентно 87 доларів США ) (т. 7 а. 217-221). Слід зауважити, що за результатами моніторингу способу життя ця земельна ділянка оцінена на суму її ринкової вартості 280 тисяч гривень.
За твердженням відповідача ОСОБА_2 машиномісце і автомобіль вона придбала за кошти, отримані від ОСОБА_7 .
Наведені відомості про кошти, які отримала ОСОБА_7 від відчуження належного їй нерухомого майна в зазначених вище сумах: 963 103+134 579+443 000 = 1 540 682 грн (еквівалентно 65 448 доларів США за курсом на дати продажу майна), та про здійснені нею та ОСОБА_2 за рахунок коштів ОСОБА_7 витрати на придбання іншого нерухомого майна і автомобіля (за цінами договорів), а саме: 791 823 + 1 072 045,13 + 81 130 + 650 000 = 2 594 998,13 грн (еквівалентно 32 349 + 39 972 + 3 080 + 23 300 = 98 701 долар США), свідчать про те, що в період до 25.08.2023 ОСОБА_2 не могла отримати від ОСОБА_7 кошти на придбання зазначеного майна (у цінах договорів), після чого в ОСОБА_7 ще залишились би кошти в сумі 38 000 доларів США для передачі ОСОБА_2 в якості майбутнього приданого, а в ОСОБА_2 після здійснених витрат - 22 700 доларів США.
Щодо аргументу про передачу ОСОБА_7 коштів в сумі 38 000 доларів США ОСОБА_2 в якості майбутнього приданого, то суд зауважує, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину, згідно з ч. 1 ст. 219 ЦК України, такий правочин є нікчемним, тобто не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Тобто фактичний подарунок валютних цінностей у зазначеній сумі у 2021 році, якщо б підтвердження такої обставини було надане суду, не міг би розцінюватись як законний дохід ОСОБА_2 .
Підтвердження слів про те, що дідусь ОСОБА_2 - ОСОБА_8 перед своєю смертю (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ) передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, відповідачі суду не надали. Окрім того, як вже зазначено раніше, відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 219, ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей у такому розмірі, який укладений без додержання вимоги закону про письмову форму і нотаріальне посвідчення, є нікчемним та не створює жодних юридичних наслідків. 
Відповідач ОСОБА_2 не надала суду відомостей про суму коштів, які, за її версією, надав ОСОБА_6 їй для придбання транспортного засобу, та яка частина з них була його власними заощадженнями, а яку суму він позичив і в кого. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості перевірити такі доводи на відповідність поданим сторонами доказам.
Отже, версія відповідача ОСОБА_2 щодо достатності законних джерел походження коштів від ОСОБА_7 і ОСОБА_6 для придбання автомобіля не підтверджується наданими суду документами.

За правилом ч. 1 ст. 292 ЦПК України правовим наслідком визнання активів необґрунтованими є їх стягнення в дохід держави.
Одночасно у ч. 3 ст. 292 ЦПК України передбачено, що в разі неможливості звернення стягнення на активи, визнані необґрунтованими, на відповідача покладається обов`язок сплатити вартість таких активів або стягнення звертається на інші активи відповідача, які відповідають вартості необґрунтованих активів.
Відповідно до ч. 2 ст. 69 Закону України «Про запобігання корупції» активи, щодо яких судом на підставі поданих доказів не встановлено, що вони або грошові кошти, необхідні для їх придбання, були набуті за рахунок законних доходів, є необґрунтованими і підлягають стягненню в дохід держави за рішенням суду в установленому законом порядку. Наведена норма закону кореспондує з наведеними вище приписами ст. 291 та ст. 292 ЦПК України.
Під час розгляду цієї справи встановлено, що станом на день подання позову (17.02.2025) автомобіль, що є предметом позову, перебуває із 14.09.2024 у власності ОСОБА_4 , яка не є відповідачем у справі, та в суду відсутні фактичні і правові підстави звертати стягнення на її майно як на необґрунтований актив. 
 
За таких обставин, суду на підставі ч. 3 ст. 292 ЦПК України належить прийняти рішення про стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь держави вартості набуття ним 25.08.2023 необґрунтованого активу, а саме автомобіля марки та моделі LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 р.в., а саме - 3 290 400 грн.

Розподіл судових витрат 
 
Відповідно до п. 17 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави судовий збір не справляється.
Оскільки позовні вимоги в цій справі не є об`єктом справляння судового збору, судовий збір не може бути покладений на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами не заявлено.

Заходи забезпечення позову
 
У позовній заяві зазначено, що ухвалою Вищого антикорупційного суду від 12.02.2025 задоволено заяву позивача від 10.02.2025 про забезпечення позову до подання позовної заяви, та накладено арешт на майно.
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову врегульовано нормами ст. 158 ЦПК України.
Сторони не подали суду судове рішення, яким був застосований захід забезпечення позову та/або інші документи, що підтверджують вжиття судом заходів забезпечення позову. У зв`язку з цим суд під час ухвалення цього рішення не вирішує питання щодо скасування заходів забезпечення позову.
Керуючись статтями 328, 346 ЦК України, статтями 81, 263-266, 290-292, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
 
Позов Держави в особі прокурора першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Іванющенка Олександра Анатолійовича до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави задовольнити.
Визнати необґрунтованим активом автомобіль «LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE», номер кузова НОМЕР_1 , 2021 р.в., та стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави його вартість - грошові кошти в сумі 3 290 400 (три мільйони двісті дев`яносто тисяч чотириста) гривень 00 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (01010, м. Київ, пров. Хрестовий, 4) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Інформація про сторони:
Позивач: Держава Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (01135, м. Київ, вул. Ісаакяна, буд. 17, ідентифікаційний код юридичної особи 45252419).
Відповідач:
ОСОБА_1  (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ; адреса проживання: АДРЕСА_10 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 ).

Повне рішення суду складене 26.08.2025.

Головуючий суддя                                                                        О.В. Олійник

Судді                                                                                        О.Я. Саландяк 

                                                                                       К.Ю. Широка