ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 683/2567/24
Провадження № 33/820/66/25

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Козака І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника Козака І.О., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
За постановою суду  ОСОБА_1  02.08.2024 року о 22 год. 13 хв. в с. Красносілка, по вул. Центральна, 45, Хмельницького району Хмельницької області, керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», номерний знак  НОМЕР_1 , який належить  ОСОБА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає даній обстановці. Від проходження огляду, у встановленому законом порядку, на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Козак І.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що місцевий суд безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який бажав надати свої пояснення, однак він є мобілізованим та проходить військову службу, чим істотно порушив його право на захист. Вказує, що ОСОБА_1 заперечує факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та взагалі вживання алкоголю, заперечує відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Відеозаписом не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а навпаки згода на проходження такого огляду. Вважає, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Козака І.О., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
У відповідності до  ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції, пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції,  при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 255474 від 02.08.2024 слідує, що 02 серпня 2024 року о 22 год. 13 хв. в с. Красносілка, по вул. Центральна, 45, Хмельницького району Хмельницької області, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», номерний знак  НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає даній обстановці. Від проходження огляду, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
Матеріали справи містять розписки про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, із підписом ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу.
У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції
Із дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що у зазначений у протоколі день та час поліцейські зупиняють автомобіль під керуванням ОСОБА_1 через несправність підсвідки державного номерного знаку. В ході розмови з водієм, працівник поліції вказує, що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння, тому пропонує пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, роз`яснює порядок його проходження. Запитує чи ОСОБА_1 згідний пройти огляд, останній, відповідає, що так, при цьому постійно розмовляє по телефону. Поліцейський дає йому мундштук від приладу, на неодноразову пропозицію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відповідає, продовжує розмовляти по телефону. Після чергової пропозиції та подальшого мовчання, поліцейський ОСОБА_1 пропонує пройти огляд в медичному закладі та запитує, що він скаже, той відповідає – нічого не скажу. 
Такі дії ОСОБА_1 поліцейським були розцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.
Досліджений апеляційним судом відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції відображає із достатньою повнотою обставини, за яких патрульні, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували   ОСОБА_1   пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння. На неодноразові пропозиції пройти огляд, ОСОБА_1 ухилявся від відповіді, затягуючи час, бажання пройти огляд, жодним чином, не виявляв, що правомірно було розцінено працівниками поліції як ухилення від освідування, а тому дії водія правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Доводи захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом судом оцінюються критично та спростовуються переглянутим відеозаписом.
У матеріалах справи відсутні, апелянтом,  під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів, на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.
Щодо порушення місцевим судом права на захист ОСОБА_1 , не забезпечення його безпосередньої участі у розгляді справи слід зазначити таке.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 246 КУпАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення у районних, районних у містах, міських чи міськрайонним судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , був належним чином, повідомлений про час та місце розгляду справи, за допомогою СМС-повідомлення, на отримання якого від дав згоду (а.с.4) клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.
При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів під час розгляду справи в суді.
Відповідно до статті 6 ЄСПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
       При цьому захист ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснював адвокат Козак І.О., а сам ОСОБА_1 не позбавлений можливості його участі в розгляді справи в режимі відеоконференції, а також письмового висловлення своєї позиції як особисто, так і за посередництвом захисника, який бере участь у розгляді даної справи.

Відтак порушень права на захист ОСОБА_1 апеляційною інстанцією встановлено не було.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Всі інші доводи, наведені захисником Козаком І.О. в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційного суду, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Невизнання  ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності та спростовується матеріалами справи.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.  
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі  ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на  ОСОБА_1 стягнення є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Козака І.О. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша