ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року	Львів	Справа № 140/5979/24 пров. № А/857/20762/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Носа С.П.;
суддів:                                                                      Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі № 140/5979/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
суддя у І інстанції                                                            Ковальчук В.Д.,
час ухвалення рішення                                                    не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення                       не зазначено,

                                                        В С Т А Н О В И В:          

06 червня 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся  у Волинський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Волинській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18 квітня 2024 року №9048/03-20-24-06-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в загальній сумі 493,90 грн.
Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що 18 квітня 2024 року ГУ ДПС у Волинські області винесено рішення №9048/03-20-24-06-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого на позивача накладено штрафні санкції, а саме штраф у розмірі 491,44 грн. за період з 20.07.2018 до 20.07.2018 та пеню у розмірі 2,46 (0,1% суми недоїмки). Вказує на те, що подавав скаргу від 09.05.2024 про визнання протиправним та скасування рішення №9048/03-20-24-06-06, однак Державна податкова служба України (ДПС України) рішенням від 29.05.2024 №15985/6/99-00-06-02-01-06 про результати розгляд скарги оскаржуване рішення залишила без змін, а скаргу – без задоволення. Позивач вважає, що рішення ГУ ДПС у Волинській області від 18.04.2024 №9048/03-20-24-06-06 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки вчасно сплати єдиний внесок не пізніше 20 числа (включно) місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок, а тому не порушив строку сплати єдиного внеску, який визначений Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”. Сплата єдиного внеску 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок, не є порушенням строку сплати єдиного внеску, що узгоджується з практикою Верховного Суду у постанові від 29.01.2019 у справі №817/1889/17.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано  рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 18 квітня 2024 року №9048/03-20-24-06-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до рішення Волинської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 07.09.2010 №6/30 ОСОБА_1 було видано 21.09.2010 свідоцтво №457 про право на зайняття адвокатською діяльністю та взято на облік в податковому органі як самозайняту особу, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України.
18.04.2024 ГУ ДПС у Волинській області прийнято рішення №9048/03-20-24-06-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого на ОСОБА_1 накладено штрафні санкції, а саме штраф у розмірі 491,44 грн. за період з 20.07.2018 до 20.07.2018 та пеню у розмірі 2,46 (0,1% суми недоїмки).
ОСОБА_1 не погодився із вказаним рішенням та подав скаргу від 09.05.2024 до ДПС України, яка рішенням від 29.05.2024 №15985/6/99-00-06-02-01-06 про результати розгляд скарги рішення ГУ ДПС у Волинській області від 18.04.2024 №9048/03-20-24-06-06 залишила без змін, а скаргу – без задоволення.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо накладення штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

У статті 4 Закону №2464-VI наведений перелік платників єдиного внеску.

Так, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

За приписами п.1 ч.2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 8 статті 9 цього Закону платники єдиного внеску, зазначені у  пунктах 4,  5  та  5-1  частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону 2464-VI визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом вважається недоїмкою.

Як передбачено ч.11 ст.9 Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із Законом.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 25 Закону №2464-VІ, у разі виявлення своєчасно несплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пункту 10 ст. 25 Закону №2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Крім того, пункт 11 ст.25 Закону №2464-VІ передбачає застосування до платника єдиного внеску органом доходів і зборів штрафної дикції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Отже, законодавчо врегульований порядок застосування фінансових санкцій, відповідно до якого сума штрафу у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (недоїмки) обраховується з наступного дня після граничного строку сплати єдиного внеску за відповідний звітний період.

Пеня нараховується з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу з наступного дня після граничного строку сплати єдиного внеску за відповідний звітний період до дня фактичної сплати недоїмки (за весь період прострочення платежу до дня усунення порушення).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу оскаржуваним рішенням від 18.04.2024 №9048/03-20-24-06-06 нараховано штраф у розмірі 491,44 грн (20% своєчасно не сплачених сум, де сума сплаченого ЄСВ становить 2457,18 грн) та нараховано пеню у розмірі 2,46 грн (0,1% суми недоїмки).

На підтвердження вчасної сплати єдиного внеску як особи, які провадять незалежну професійну діяльність (адвокатську діяльність) позивач надав суду квитанцію №80 від 19.07.2018 про сплату єдиного внеску на суму 2457,18 грн, яка, як в ній зазначено, подана в післяопераційний час.  Відтак, вказані кошти зараховані 20.07.2018 як сплата єдиного внеску за ІІ квартал 2018 року.

Верховного Суду у постанові від 29.01.2019 у справі №817/1889/17, дійшов до правогвого висновку у якому зазначив, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Календарна дата закінчення поєднана з прийменником «до» в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. Виходячи з вказаного останнім днем сплати єдиного внеску фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування, за відповідний календарний квартал є 20 число місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до частині 5, 6 ст. 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи встановлені обставини справи та правовий висновок Верховного Суду у постанові від 29.01.2019 у справі №817/1889/17, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення ГУ ДПС у Волинській області від 18.04.2024 №9048/03-20-24-06-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є протиправним.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі № 140/5979/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук