ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

           14 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/11112/25	

Головуючий суддя І інстанції – Рищенко А.Ю.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження   в місті Дніпрі  апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 в адміністративній справі №160/11112/25  за позовом   ОСОБА_1  до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1   про визнання протиправною бездіяльності  та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та  просив суд: 
          - визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі збільшеному до 100 000 гривень на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарому лікуванні та у відпустці для лікування, у зв`язку з тяжким пораненням (травмою) пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди з 28.06.2023 р. по 06.07.2023 р.; з 06.07.2023 р. відпустка для лікування 30 календарних днів на підставі довідки ВЛК №217; з 18.08.2023 р. відпустка для лікування 30 календарних днів на підставі довідки ВЛК №8979; з 22.09.2023 р. по 09.10.2023 р.; з 09.10.2023 р. відпустка для лікування 30 календарних днів на підставі довідки ВЛК №418 у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду для військовослужбовців під час дії воєнного стану, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування, у зв`язку з тяжким пораненням (травмою) пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди з 28.06.2023 р. по 06.07.2023 р.; з 06.07.2023 р. відпустка для лікування 30 календарних днів на підставі довідки ВЛК №217; з 18.08.2023 р. відпустка для лікування 30 календарних днів на підставі довідки ВЛК №8979; з 22.09.2023 р. по 09.10.2023 р.; з 09.10.2023 р. відпустка для лікування 30 календарних днів на підставі довідки ВЛК №418 у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування, з урахуванням фактично виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі збільшеному до 100 000 гривень на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарому лікуванні та у відпустці для лікування, у зв`язку з тяжким пораненням (травмою) пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди з 02.07.2024 р. по 18.07.2024 р.; з 22.07.2024 р. по 26.08.2024 р.; з 05.09.2024 р. відпустка для лікування 30 календарних днів на підставі довідки ГВЛК №3773/в, у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду для військовослужбовців під час дії воєнного стану, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування, у зв`язку з тяжким пораненням (травмою) пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди з 02.07.2024 р. по 18.07.2024 р.; з 22.07.2024 р. по 26.08.2024 р.; з 05.09.2024 р. відпустка для лікування 30 календарних днів на підставі довідки ГВЛК №3773/в, у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування, з урахуванням фактично виплачених сум.
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було повернуто.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1  звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що структура частини 2 статті 233 КЗпП України (в редакції від 19.07.2022) визнає першочерговою обставиною для початку обрахування трьохмісячного строку звернення до суду з позовом момент – день одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. 
          Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі приписів ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга   підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) № 335 від 30.11.2024 р., молодшого сержанта призваного по мобілізації ОСОБА_1 , стрільця 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнено з військової служби у запас за п.п. «б» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я – за наявності інвалідності.
16.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в цій праві, оскільки вважає, що відповідачем не в повному обсязі нараховане та виплачене йому грошове забезпечення за період проходження служби. 
Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , стаття 233 КЗпП України діяла в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, відтак строк звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору, визначений цією статтею, складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. При цьому, дізнатися про порушення свого права позивач мав з наказів Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким він був виключений зі списків особового складу, оскільки ці накази містять відомості про нараховані позивачу при виключенні зі списків особового складу частини види грошового забезпечення. Відповідно позивачу стало відомо про непроведені з ним розрахунки та/або неналежне обчислення грошового забезпечення.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Згідно із статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України (у редакції з 19 липня 2022 року):
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
У  постанові Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 суд вказав, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19.07.2022) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Як видно з матеріалів справи до спірних відносин, які виникли в 2023 році, суд першої інстанції правильно застосував норми ст. 233 КЗпП України (в редакції з 19.07.2022). 
Водночас, суд неправильно встановив початок перебігу строку звернення до суду з цим позовом, пов`язавши момент початку перебігу строку звернення до суду з позовом із датою видачі позивачеві копії наказу про звільнення з військової служби. 
Натомість, як зазначає позивач, про нараховані та виплачені йому  при звільненні суми грошового забезпечення (додаткової винагороди під час лікування та перебування у відпустці для лікування) він дізнався 18.03.2025 з грошового атестату №943/9/719 від 26.02.2025.
Наведені обставини справи відповідачем спростовані не були. 
При цьому, як видно з матеріалів справи,  з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 16.04.2025, тобто із дотриманням строку встановленого ст. 233 КЗпП України з моменту отримання грошового атестату про нараховані та виплачені суми (18.03.2025).
Вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .
За приписами ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Таким чином, з огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає  задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню  з направленням матеріалів справи для суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 315, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 року в адміністративній справі №160/11112/25 – скасувати та матеріали адміністративної справ №160/11112/25 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає на підставі ч. 2 ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко