ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2025 р.           Справа№ 910/4724/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Яценко О.В. 
          Кравчука Г.А. 
 
розглянувши в порядку письмового провадження, без виклику сторін, апеляційну скаргу Релігійної організації "Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви" 
на ухвалу Господарського суду міста Києва 
про повернення позовної заяви
від 24.04.2025
у справі №910/4724/25 (суддя Смирнова Ю.М.)
позовну заяву Релігійної організації "Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви" 
до Волинської обласної державної адміністрації
про визнання договору продовженим

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Релігійна організація “Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви” звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Волинської обласної державної адміністрації, в якому просить суд визнати договір №101 про безоплатне користування релігійною громадою Свято-Успенського кафедрального собору Української православної церкви м.Володимира-Волинського культовими будівлями, державною власністю, що знаходяться за адресою: м.Володимир-Волинський, вул.Соборна, 25, 27 від 07.10.2019, укладений між Волинською обласною державною адміністрацією та релігійною громадою Свято-Успенського кафедрального собору Української православної церкви м.Володимира-Волинського продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги та вдаючись до історичних нарисів, посилаючись на неможливість припинення чи вилучення культових будівель у релігійних організацій в силу положень ч.2 ст.17 Закону України “Про свободу совісті та релігійні організації”, позивач зазначає про наявність законодавчо визначених підстав для визнання вищезазначеного договору продовженим на підставі положень ст.ст.764, 777, 827 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 “Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану”.
Також, на розгляд Господарського суду міста Києва від Релігійної організації “Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви” одночасно з поданим позовом надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду Волинської області №1 від 24.03.2025 у справі №903/693/24, виданого на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2024 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №903/693/24.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 визнано дії Релігійної організації “Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви” щодо подання позовної заяви до Волинської обласної державної адміністрації про визнання продовженим договору №101 про безоплатне користування релігійною громадою Свято-Успенського кафедрального собору Української православної церкви м.Володимира-Волинського культовими будівлями, державною власністю, що знаходяться за адресою: м.Володимир-Волинський, вул.Соборна, 25, 27 від 07.10.2019, укладеного між Волинською обласною державною адміністрацією та релігійною громадою Свято-Успенського кафедрального собору Української православної церкви м.Володимира-Волинського, який є нікчемним згідно постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №903/693/24, яка набрали законної сили та подання заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі рішення та постанови, що набрали законної сили зловживанням процесуальними правами.
Позовну заяву та заяву про забезпечення позову повернуто позивачу.
Приймаючи вказану ухвалу, суд дійшов висновку, що з огляду на наявність таких, що набрали законної сили рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2024 у справі №903/693/24, яким зобов`язано Релігійну організацію “Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви” повернути Волинській обласній військовій (державній) адміністрації культові будівлі, що розташовані у м.Володимирі, вул.Соборна, 25, 27, пам`ятки архітектури національного значення: Свято-Успенський собор, будинок з дзвіницею та мури з брамами (охоронні №№84/1, 84/2, 84/3), що є державною власністю, шляхом звільнення культових будівель та підписання відповідного акта приймання-передачі та постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №903/693/24, якою договір №101 про безоплатне користування релігійною громадою Свято-Успенського кафедрального собору Української православної церкви м.Володимира-Волинського культовими будівлями, державною власністю, що знаходяться за адресою: м.Володимир-Волинський, вул.Соборна, 25, 27 від 07.10.2019, укладений між Волинською обласною державною адміністрацією та релігійною громадою Свято-Успенського кафедрального собору Української православної церкви м.Володимира-Волинського визнано нікчемним, у зв`язку з чим відсутня сама правова підстава для Релігійної організації “Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви” в користуванні майном - Свято-Успенським собором, будинком із дзвіницею, мурами з брамами, суд дійшов висновку, що свідоме звернення позивача з позовом до Господарського суду міста Києва про визнання нікчемного договору продовженим є завідомо безпідставним, з огляду на що визнається судом зловживанням позивачем своїми процесуальними правами.
Також, суд дійшов висновку, що зловживанням є одночасне подання позивачем до Господарського суду міста Києва заяви про забезпечення позову, в якій заявник просить суд зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду Волинської області №1 від 24.03.2025 у справі №903/693/24, виданого на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2024 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №903/693/24, які набрали законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаною ухвалою, Релігійна організація "Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2025, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції в ухвалі про повернення позовної заяви та заяви про забезпечення позову проаналізував умови Договору №101, визнання якого продовженим є предметом спору, тобто вийшов за межі встановлення обставин, які встановлюються при таких процесуальних діях як відкриття провадження чи відмова у відкритті провадження та перейшов до встановлення обставини по суті спору. Скаржник наголошує, що суд першої інстанції мав з`ясувати відповідність поданої позовної заяви та заяви про забезпечення позову на додержання вимог процесуального права та вирішити питання про відкриття провадження у справі. Натомість, суд фактично розглянув спір по суті, надавши оцінку доказам та оцінив природу договору № 101. До того ж апелянт зазначив, що висновки, які викладені судом апеляційної інстанції у справі №903/693/24 не мають преюдиційного значення під час розгляду справи №910/4724/25. Крім того, скаржник ноголошує, що повернення позовної заяви та заяви про забезпечення позову поставило під загрозу сутність гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод прав позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Узагальнені доводи та заперечення проти апеляційної скарги

19.05.2025 через підсистему “Електронний суд” від Волинської обласної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду – без змін.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач, з-поміж іншого, наголосив, що звернення позивача до суду з позовом про визнання продовженим Договору №101 про безоплатне користування релігійною громадою культовими будівлями, державною власністю з одночасним зупиненням виконання рішення у справі №903/693/24 є зловживанням процесуальними правами та фактично переслідує за мету затягнути та створити перешкоди виконанню судового рішення у справі №903/693/24, яке набрало законної сили.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025 апеляційну скаргу у справі №910/4724/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Яценко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Релігійної організації "Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви" на ухвалу  Господарського суду міста Києва про повернення позовної заяви від 24.04.2025 у справі №910/4724/25. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Витребувано матеріали справи №910/4724/25 з Господарського суду міста Києва.
29.05.2025 матеріали справи №910/4724/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Повертаючи без розгляду даний позов на підставі ч. 3 ст. 43 ГПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з огляду на наявність таких, що набрали законної сили рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2024 у справі №903/693/24, яким зобов`язано Релігійну організацію “Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви” повернути Волинській обласній військовій (державній) адміністрації культові будівлі, що розташовані у м.Володимирі, вул.Соборна, 25, 27, пам`ятки архітектури національного значення: Свято-Успенський собор, будинок з дзвіницею та мури з брамами (охоронні №№84/1, 84/2, 84/3), що є державною власністю, шляхом звільнення культових будівель та підписання відповідного акта приймання-передачі та постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №903/693/24, якою договір №101 про безоплатне користування релігійною громадою Свято-Успенського кафедрального собору Української православної церкви м.Володимира-Волинського культовими будівлями, державною власністю, що знаходяться за адресою: м.Володимир-Волинський, вул.Соборна, 25, 27 від 07.10.2019, укладений між Волинською обласною державною адміністрацією та релігійною громадою Свято-Успенського кафедрального собору Української православної церкви м.Володимира-Волинського визнано нікчемним, свідоме звернення позивача з позовом до Господарського суду міста Києва про визнання нікчемного договору продовженим є завідомо безпідставним, з огляду на що визнано судом зловживанням позивачем своїми процесуальними правами.
Тобто, суд фактично на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, визнав подачу Релігійною організацією "Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви" даного позову зловживанням своїми процесуальними правами, що колегія суддів вважає передчасним на такій стадії судового розгляду.
Так, п. 5 ч. 2 ст. 43 ГПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.
Однак, факт завідомої безпідставності поданого позову підлягає встановленню судом на стадії дослідження доказів, після відкриття провадження у справі та після роз`яснення судом учасникам судового процесу їх прав та обов`язків.
Щодо надання судом першої інстанції оцінки долученим позивачем до позовної заяви рішенню Господарського суду Волинської області від 12.11.2024 у справі №903/693/24 та постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №903/693/24, колегія суддів зазначає, що на стадії відкриття провадження у справі суд надає оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог    ГПК України.
Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №918/1/18, від 10.05.2019 у справі №905/2043/18, від 13.09.2019 у справі №905/909/19, від 14.11.2019 у справі №910/9302/19, від 08.07.2020 у справі №921/744/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 ГПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.
Таким чином, після надходження позовної заяви, суд встановлює ті обставини, які є перешкодами для відкриття провадження у справі, а саме перевіряє наявність підстав для відмови у відкритті провадження на підставі ст. 175 ГПК України, повернення позовної заяви чи залишення позовної заяви без руху на підставі ст. 174 ГПК України. У разі відсутності процесуальних перешкод для відкриття провадження, відповідності позовної заяви встановленим вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, суд першої інстанції, за загальним правилом, відкриває провадження у справі.
З наведеного вбачається, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про повернення позовної заяви та заяви про забезпечення позову, вдався до аналізу договору №101, визнання якого продовженим є предметом спору, тобто вийшов за межі встановлення обставин, які підлягають встановленню при таких процесуальних діях як відкриття провадження чи відмова у відкритті провадження та перейшов до встановлення обставини по суті спору.
З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви та заяви про забезпечення доказів, тому доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі, отримали підтвердження під час апеляційного провадження, відтак ухвала Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а оскільки заявлені позовні вимоги по суті не розглянуті, то справу слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (частина 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 275 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Релігійної організації "Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви" підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/4724/25 – скасуванню.
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Релігійної організації "Свято-Успенський кафедральний собор Української православної церкви" задовольнити.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/4724/25 скасувати.
Справу №910/4724/25 передати до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                О.В. Яценко

                                                                                Г.А. Кравчук